ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1105/26 Справа № 173/1225/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кожевник О. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігорович, на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року в цивільній справі номер 173/1225/25 за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: ОСОБА_2 ,-,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_1 зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: ОСОБА_2 , обґрунтовуючи її тим, що на виконанні Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області з 13 липня 2015 року перебуває виконавче провадження ВП №47990702 щодо виконання виконавчого листа №173/804 від 30.06.2015 року, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається із постанови про арешт майна боржника від 17.05.2017 року державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на нерухоме майно боржника, а саме на частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яке, враховуючи розмір заборгованості боржника має бути стягнення.
На запити стягувача про стан виконавчого провадження державним виконавцем повідомлялось, що ним здійснені запити щодо отримання інформації від КП «Верхньодніпровське БТІ».
За час відкритого виконавчого провадження боржник аліменти на утримання дитини не сплачує, станом на 31 травня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 183746,12 грн. 
Таким чином, рішення суду не виконується та державним виконавцем не вчиняється будь-яких дій (із можливих відповідно до чинного законодавства) для виконання рішення у примусовому порядку.
Скаржник вважає, що з боку державного виконавця має місце протиправна бездіяльність, оскільки не звернення стягнення на нерухоме майно боржника зі сторони органу Державної виконавчої служби спонукає та мотивує боржника надалі ігнорувати та не виконувати рішення суду зі сплати аліментів.
Скаржниця просила суд: 
визнати протиправною бездіяльність Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП № 47990702, яка полягає у невжитті заходів (не вчинення виконавчих дій), спрямованих на примусове виконання рішення суду, щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а a саме 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок погашення заборгованості по аліментам у загальному розмірі 183746,12 грн; 
зобов`язати Верхньодніпровський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП №47990702 вчинити вичерпні дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_2 , у рахунок погашення заборгованості по аліментам у загальному розмірі 183 746,12 грн.
покласти на орган виконавчої служби судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: ОСОБА_2 – відмовлено. 
Із вказаним судовим рішенням не погодилась скаржниця ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ворон А.І., подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.09.2025 року у справі № 173/1225/25, прийняти нову постанову, якою скаргу задовольнити, стягнути із Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, без урахування всіх обставин справи та наданих доказів.
Суд першої інстанції обмежився тим, що встановив, що державним виконавцем двічі здійснювалися заходи щодо отримання інформації про наявність технічної документації на квартиру боржника, та вказані дії суд чомусь вважав достатніми, щоб дійти до висновку про відсутність протиправної бездіяльності державного виконавця у даній справі. Проте, на думку скаржниці, повторення одних і тих самих запитів до КП «Верхньодніпровське БТІ» за відсутності реальних результатів таких запитів, не звернення державним виконавцем до сторонніх організацій щодо проведення технічної інвентаризації на платній основі, які Стягувач готовий фінансувати, не звернення до суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки нерухомого майна та не здійснення реалізації майна через ДП «СЕТАМ» жодним чином не свідчить про відсутність протиправної бездіяльності державного виконавця.
Висновок суду першої інстанції про сукупний розмір заборгованості у сумі 141720,58 грн також не відповідає обставинам справи, адже станом на 31.03.2025 року утворилась значного розміру заборгованість: станом на 31.05.2024 року у розмірі 169364,12 грн; станом на 31.03.2025 року у розмірі 183746,12 грн, зазначені докази були надані разом зі скаргою.
Матеріали справи не містять жодного доказу, який би свідчив про те, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та постійно проживають неповнолітні діти. Судом першої інстанції не встановлено, хто саме, на якій правовій підставі має право користування вказаним житлом, чи виникли взагалі у цих дітей житлові права на спірну квартиру, а також не наведено зазначених обставин у мотивувальній частині рішення суду. Сама по собі наявність факту проживання неповнолітніх дітей жодним чином не виправдовує бездіяльність державного виконавця щодо належного виконання рішення суду.
Державний виконавець позбавлений можливості встановлювати чи є у власності неповнолітніх дітей, місце проживання яких зареєстроване у квартирі, яка підлягає реалізації в рамках виконавчого провадження, інше житлове приміщення, чи мають вони право користування іншим житловим приміщенням. Проте, для вирішення подібних питань він і має звертатись до органів опіки та піклування для отримання відповідного дозволу, який має враховувати найкращий захист прав неповнолітніх дітей. Як слідує із матеріалів справи, державний виконавець до органу опіки та піклування для отримання відповідного дозволу - не звертався взагалі.
Вимоги скарги стягувача ОСОБА_4 щодо зобов`язання Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у ВП №47990702 вчинити вичерпні дії щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника, є ефективним та належним способом захисту порушених прав стягувача ОСОБА_1 , та у даному випадку жодним чином не підміняють дискреційні повноваження органу виконавчої служби, жодним чином не обмежують державного виконавця у його повноваженнях, на що місцевий суд уваги не звернув.
Боржник ОСОБА_2 не сплатив по аліментам жодної копійки, починаючи із 13.07.2015 року.
Скаржником ОСОБА_1 надається розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 8000,00 грн, а також документальне підтвердження їх понесення, оскільки для відновлення своїх порушених прав та через протиправні дії державного виконавця вона вимушена була звертатись за послугами до адвоката, витрачати грошові кошти на юридичні послуги.
Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Ворон А.І. надав апеляційному суду заяву про розгляд справи без участи заявниці та її представника (а.с. 105, 106, 108, 109-110). 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб. 
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що на виконанні Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження ВП №47990702 від 07 липня 2015 року про виконання виконавчого листа №173/804 від 30.06.2015 року, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 16 квітня 2015 року (а.с. 10).
Відповідно до інформаційної довідки №426686085 від 13.05.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності боржника перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Державним виконавцем двічі здійснювалися заходи щодо отримання інформації про наявність технічної документації на квартиру боржника (а.с. 36, 41). 
Станом на 29.05.2025 року сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 складає 141720,58 грн (а.с 50-54).
У відповідь на запит державного виконавця Новомиколаївський старостинський округ Верхньодніпровської територіальної ради надав інформацію, що за адресою місцезнаходження майна боржника проживають неповнолітні діти.
У зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, державним виконавцем неодноразово виносилися постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 та 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів, направлялися запити до Управління Пенсійного фонду України, державної податкової служби України, Міністерства внутрішніх справ з метою встановлення майнового стану боржника. (а.с. 11-12).
Державним виконавцем неодноразово здійснювалися запити до КП «Верхньодніпровське БТІ» щодо наявності технічної документації на квартиру боржника та здійснювалися виклики боржника (а.с. 36-37, 41-42).
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону.
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Положеннями ч. 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання 
рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
За приписами ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
Згідно з ч. 5 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності технічної документації на майно, у зв`язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення такої документації здійснюється за зверненням виконавця в установленому законодавством порядку за рахунок додаткового авансування стягувача. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня одержання відповідного повідомлення виконавця не авансує витрати, пов`язані з підготовкою технічної документації на майно, виконавчий документ повертається стягувачу, за умови що боржник не має іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.
Згідно з ч. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.
Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 1 січня 2025 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 8000,00 гривень.
Таким чином, сукупний розмір заборгованості боржника для реалізації звернення стягнення на єдине нерухоме майно має становити 160000,00 грн.
Судом встановлено, що на виконанні Верхньодніпровського ВДВС у Кам`янському районі Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження ВП №47990702 від 07 липня 2015 року про виконання виконавчого листа №173/804 від 30.06.2015 року, виданого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 16 квітня 2015 року (а.с. 10).
Відповідно до інформаційної довідки №426686085 від 13.05.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у власності боржника перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 .
Державним виконавцем двічі здійснювалися заходи щодо отримання інформації про наявність технічної документації на квартиру боржника.
У відповідь на запит державного виконавця Новомиколаївський старостинський округ Верхньодніпровської територіальної ради надав інформацію, що за адресою місцезнаходження майна боржника проживають неповнолітні діти.
У зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, державним виконавцем неодноразово виносилися постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 та 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів, направлялися запити до Управління Пенсійного фонду України, державної податкової служби України, Міністерства внутрішніх справ з метою встановлення майнового стану боржника.
Державним виконавцем неодноразово здійснювалися запити до КП «Верхньодніпровське БТІ» щодо наявності технічної документації на квартиру боржника та здійснювалися виклики боржника.
Станом на 29.05.2025 року сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 складає 141720,58 грн.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що державний виконавець вживав певні заходи щодо примусового виконання рішення суду. Так, згідно з листом Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року №96990/28.6-27 17.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме квартири що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 12.06.2018 року винесено постанови про тимчасове обмеження боржника у праві полювання, праві керування транспортними засобами, праві користування вогнепальною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та праві виїзду за межі України, 16.03.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та постанову про арешт всього рухомого майна боржника.
За таких обставин, виходячи з викладеного, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні вимог скарги на бездіяльність державного виконавця, оскільки скаржником не доведено факту неправомірної бездіяльності державного виконавця.
Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції, висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень 
у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки учасників справи, обставини справи, перевірив їх доводи і заперечення, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігорович, залишити без задоволення, ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: