Справа №278/2578/25

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Житомирського районного суду Житомирської області кримінальне провадження № 12025060610000124 від 29.03.2025 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красна Поляна П`ятихатського району Дніпропетровського області, громадянина України, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває вище вказане кримінальне провадження, з якого вбачається наступне.
29.03.2025 близько 10 год 25 хв ОСОБА_9 прийшов у приміщення літнього майданчика, яке розташоване біля магазину «Теремок», що за адресою: вулиця Миру, 2 у с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, де вже перебував та виживав алкогольні напої ОСОБА_6 , та куди в цей же день близько 10 год 30 хв на автомобілі марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , приїхали інші особи.
У зазначеному місці, між іншими особами, з одного боку, та ОСОБА_9 , з іншого, виникла словесна суперечка з приводу проходження останнім військової служби, а також його ставлення до матері та брата іншої особи. 
У той же день та місці, у період часу з 10 год 33 хв по 11 год 40 хв, інша особа нанесла ОСОБА_9 шість ударів кулаком правої руки по голові та обличчю та один удар ногою по лівій нозі останнього, а інша особа, у свою чергу, у цей же день та місці, о 10 год 33 хв та о 11 год 00 хв нанесла один удар кулаком по лівій руці ОСОБА_9 та один удар правою ногою по тулубу останнього.
У подальшому, в цей же день, тобто 29.03.2025 та місці, близько 11 год 41 хв інші особи та ОСОБА_6 почали висловлювати ОСОБА_9 погрози щодо намірів продовження завдання йому побоїв, з причин проходження військової служби та поганого відношення до матері і брата, після чого у останніх виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 , а також на вчинення умисного діяння (катування), спрямованого на заподіяння останньому сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити його вчинити дії, що суперечать його волі та покарати ОСОБА_9 за дії, вчинені ним.
Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_9 , у вищевказаний день, час та місці, інша особа, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, а також загальновизнані принципи і норми міжнародного права (ст.ст. 3 ч.1, 28 ч.1 Конституції України, ст.ст. 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР), з метою покарання потерпілого ОСОБА_9 під вигаданим мотивом, поганого відношення до рідних інших осіб та неналежного проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, застосовуючи фізичну силу, силоміць схопили за одяг ОСОБА_9 , та підвели до лівих задніх дверцят автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , та, застосовуючи фізичну силу, намагалися посадити ОСОБА_9 у салон автомобіля. 
У цей час ОСОБА_9 , вирвавшись від останніх, почав втікати, однак був зупинений ОСОБА_6 та іншою особою, які його наздогнали, та утримуючи його за одяг, примусово відвели до зазначеного автомобіля, де ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, посадив ОСОБА_9 на заднє ліве сидіння, а інша особа умисно наніс один удар по тулубу ОСОБА_9 . 
У свою чергу і у цей же час, інша особа, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, своїми руками продовжив здійснювати дії щодо поміщення ОСОБА_9 до вищевказаного автомобіля, та таким чином, коли останній вже перебував на задньому сидінні автомобіля, замкнувши дверцята, вищевказані особи позбавили ОСОБА_9 волі, а саме: фізичної свободи, особистої недоторканості, а також вільного вибору місця знаходження, можливості вільно пересуватися на власний розсуд, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, чим порушили основні права, свободи та загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина, у тому числі закріплені статтею 33 Конституції України, якою гарантується свобода пересування.
Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, 29.03.2025 близько 11 год 55 хв інші особи разом із ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, незаконно утримуючи ОСОБА_9 у салоні автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , та продовжуючи наносити останньому тілесні ушкодження, прибули на ділянку місцевості, що розташована на відстані близько 2,5 км від с. Озерянка Житомирського району Житомирської області, де інша особа наказав ОСОБА_9 вийти із салону вищевказаного автомобіля та підійти до вказаного ним дерева. Потім інша особа із багажного відділення автомобіля дістав трос для буксирування транспортних засобів, дроти з клемами та підійшовши до ОСОБА_9 , висловлюючи погрози подальшого застосування фізичного насильства, прив`язав останнього до дерева. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, направленого на заподіяння фізичного та морального страждання потерпілому ОСОБА_9 , шляхом вчинення насильницьких дій, інша особа, за попередньою змовою з іншою особою та ОСОБА_6 , з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, а саме - зізнатися у вчиненні протиправних дій щодо своєї матері та брата іншої особи та вибачитися за це, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно та за попередньою змовою, заподіяли ОСОБА_9 фізичного та морального страждання шляхом тривалого нанесення побоїв, а саме - в період часу близько з 11 год по 55 хв по 13 год 29.03.2025 нанесли не менше десяти ударів руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_9 . 
У подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, інші особи разом із ОСОБА_6 , діючи незаконно та узгоджено, під загрозою застосування фізичної сили примусили ОСОБА_9 бігти один кілометр попереду автомобіля марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , у напрямку села Озерянка Житомирського району Житомирської області.
Надалі, перед в`їздом до села Озерянка Житомирського району Житомирської області, інша особа зупинила зазначений транспортний засіб, вийшла із салону та, утримуючи ОСОБА_9 за одяг, силоміць заштовхнула його до багажного відділення автомобіля, чим повторно позбавила його волі.
Після цього інша особа, перебуваючи за кермом автомобіля, спільно з іншою особою та ОСОБА_6 , переслідуючи мету подальшого фізичного та морального знущання над потерпілим, доставили ОСОБА_9 до ділянки місцевості поза межами населеного пункту с. Ружки Житомирського району, де, надавши останньому клапанну кришку від двигуна, примусили його копати яму, що той і виконував під тиском погроз фізичної розправи.
Вищевказані злочинні дії тривали близько трьох годин без розриву у часі, та були припинені близько 15 год 29.03.2025, коли потерпілий ОСОБА_9 почав скаржитися іншим особам та ОСОБА_6 на критичний стан свого здоров`я, погане самопочуття та неможливість продовжувати виконувати дії, які від нього вимагають, у зв`язку з чим останні припинили свої протиправні дії.
У результаті вказаних умисних дій, ОСОБА_6 та інші особа спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій навколоорбітальній ділянці, двох саден у тім`яній ділянці праворуч, синця в лівій передвушній ділянці, синця в завушній ділянці ліворуч, п`яти синців у задньо-зовнішній поверхні лівого плеча у середній третині, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Відтак, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: 
- ч. 2 ст. 146 КК України, тобто у незаконному позбавленні волі особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням їй фізичних страждань;
- ч. 2 ст. 127 КК України, тобто в умисному діянні спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити іншу особу вчинити дії, що суперечать її волі, покарати її за дії, вчинені нею, за попередньою змовою групою осіб, тобто у катуванні.
У судовому засіданні прокурор просила визнати обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України, та застосувати до нього покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, за за ч. 2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України - 5 років позбавлення волі, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим; на підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість якого визначає суд, та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд; зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дати фактичного затримання. При призначенні покарання просила врахувати харакетризуючі матеріали відносно обвинуваченого, а також наявність пом`якшуючих (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та обтяжуючої (вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння) обставин. Судові витрати просила стягнути з обвинуваченого у сумі 1485,67 грн; вирішити питання щодо речових доказів та скасувати арешти, накладені у справі.
У судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Безпосередньо у судовому засіданні повторно просив вибачення у потерпілого та погодився із запропонованою прокурором мірою покарання.
Сторона захисту наголосила, що при призначенні покарання суд має врахувати, що обвинувачений частково відшкодував шкоду потерпілому та має намір здійснити відшкодування у повному обсязі, щиро кається у скоєному.
Потерпілий наголосив, що отримав від обвинуваченого компенсацію матеріальної та моральної шкоди у сумі 1000,00 грн, а порання просив призначити на розсуд суду, про що надав відповідну розписку; безпосередньо у судовому засіданні підтвердив викладене у розписці та повідомив, що обвинувачений і в подальшому буде йому допомагати шляхом виконання робіт по господарству, на суворості покарання не наполягає.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями потерпілого та обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно мали місце обставини, зазначені в обвинувальному акті, а також зібраними на нього характеризуючими матеріалами.
За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує його умисні дії за ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 127 КК України як незаконне позбавленні волі особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням їй фізичних страждань та катуванні, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.
При призначенні покарання суд враховує позицію потерпілого, який на суворості покарання не наполягав, та повідомив, що претензій до обвинуваченого не має, за умови, що останній компенсує іншу частину завданої шкоди.
Так, суд, враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий та тяжкий злочин, раніше не судимий, відомості про перебування на обліках у лікарів нарколога та психіатра відсутні, щиро розкаюється, вину у скоєному визнає у повному обсязі, вчинив вказані тяжкий та нетяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, частково відшкодував потерпілому шкоду у добровільному порядку. Відтак, судом встановлено наявність декількох пом`якшуючих обставин під час судового розгляду та однієї обтяжуючої обставини.
У зв`язку з чим суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає останньому міру покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і не завдаватиме фізичних страждань, та не принижуватиме людську гідність.
Арешти, накладені на речові докази у кримінальному провадженні, підлягають скасуванню.
Долю речових доказів вирішити у порядкуст. 100 КПК України. 
Цивільний позов у ході проведення досудового розслідування не заявлявся.
Пропонована винагорода викривачу у кримінальному провадженні відсутня.
Відповідно до ст. 124 КПК України витрати на залучення експертів, які складають 4457 гривень, та підлягають солідарному стягненню з обвинувачених - інших осіб, на користь держави. Відтак, суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_6 1485,67 грн процесуальних витрат.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.04.2025 ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово продовжувався.
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 19.12.2025 року було змінено обвинуваченому ОСОБА_6  запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши з 21:00 до 06:00 ранку наступного дня залишати місце проживання за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шістдесят діб, тобто з 19.12.2025 року по 17.02.2026 року, із покладенням на останнього відповідних обов`язків.
Відтак, суд вважає за доцільне на підставі ч. 5, 7 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 01.04.2025 по 19.12.2025 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
З огляду на призначене покарання, суд не вбачає за доцільне продовжувати дію запобіжного заходу ОСОБА_6 та застосовувати до нього домашній арешт із покладенням на нього відповідних обов`язків до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 128, 349, 369-371, 374 КПК України, - 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 146 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 127 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 01.04.2025 по 19.12.2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_6  від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_6  обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. 
Запобіжний захід до ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Стягнути з  ОСОБА_6 на користь держави 1485,67 грн грн процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової експертизи.
Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду міста Житомира у справах №295/4481/25 від 07.04.2025 та №295/4485/25 від 07.04.2025 - скасувати.
Речові докази, а саме:
- мобільний телефон марки «Техно», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_4 , - повернути володільцю;
- спортивні штани синього кольору, куртка коричневого кольору військового зразку - повернути власнику;
- поліетиленову пляшку прозору із залишками рідини прозорої без запаху із етикеткою «вода Караван Артезіанська» ємкістю 1,5 л, недопалки від цигарок з фільтром білого кольору в кількості 6 шт., недопалки від цигарок з фільтром білого кольору в кількості 6 шт., недопалки від цигарок з фільтром білого кольору в кількості 2 шт., поліетиленову пляшку ємністю 0,5 л з етикеткою «Караван казковий ключик» та кришку з полімерного матеріалу жовтого кольору від даної пляшки, зразок грунту - знищити;
- штани спортивні темно-синього кольору з нашаруванням грунту та бруду, кросівки синьо-чорного кольору марки "VIKENEW" з нашаруванням грунту та бруду, кофту чорного кольору на блискавці з маркуванням "NIKE" з нашарування речовини бурого кольору та бруду - повернути ОСОБА_8 ;
- оптичний носій інформації - DVD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину «Тетемок», що розташований за адресою: с. Озерянка, вулиця Миру, 2, Житомирського району Житомирської області з назвами: Озерянка_ch2_main_20250329100000_20250329110000, Озерянка_ch2_main_20250329110000_20250329120000(1), Озерянка_ch2_main_20250329110000_20250329120000, Озерянка_ch3_main_20250329100000_20250329110000, Озерянка_ch3_main_20250329110000_20250329120000, Озерянка_ch5_main_20250329100000_20250329100004, Озерянка_ch5_main_20250329100004_20250329110004, Озерянка_ch5_main_20250329110004_20250329120000, Озерянка_ch8_main_20250329100000_20250329100004, Озерянка_ch8_main_20250329100004_20250329100540, Озерянка_ch8_main_20250329100543_20250329100900, Озерянка_ch8_main_20250329100902_20250329110004, Озерянка_ch8_main_20250329110004_20250329114109, Озерянка_ch8_main_20250329114112_20250329120000, - залишити в матеріалах кримінального провадження;
- оптичний носій інформації - DVD-R диск, на якому містяться відеозаписи з камер спостереження магазину «Тетемок», що розташований за адресою: с. Озерянка, вулиця Миру, 2, Житомирського району Житомирської області з назвами: «Озерянка_ch2_ main_20250329100000_20250329110000» та «Озерянка_ch2_main_20250329110000 20250329120000» - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуюча суддя ОСОБА_1