ПОСТАНОВА 
Іменем України

24 квітня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 394/1025/25
провадження № 22-ц/4809/667/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі: 

головуючого судді - Письменного О.А., 
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л. М.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2025 року (суддя Краснопольська Л. П.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

встановив:

В жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 . Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №6556970 від 20 серпня 2022 року у розмірі 15560 грн, та судові витрати.
В обґрунтування позову вказано, що 20 серпня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_2 в електронному вигляді укладено договір про споживчий кредит № 6556970, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 4000 грн та зобов`язалася повернути ці кошти і сплатити проценти, комісію за надання кредитних коштів. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
02 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК " Кредит-Капітал " приймає останні. Таким чином ТОВ "ФК " Кредит-Капітал " набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором у розмірі №6556970 від 20 серпня 2022 року.
Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2025 року задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» суму заборгованості за договором про споживчий кредит № №6556970 від 20 серпня 2022 року, у загальному розмірі 12000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» судовий збір 1868 грн та 1000 грн витрат на надану правову допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Бердник В. В. просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами про відкриття рахунку відповідачем та перерахування на нього коштів банком та ставить під сумнів укладання кредитного договору.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Осадча Т. С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду як законне і обґрунтоване - без змін. 
Вказала, що всі документи, щодо укладання договору, позивачем було надано в належно засвідчених копіях. Також надано копію платіжного доручення про перерахування коштів відповідачу, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №6556970.
За умовами договору відповідачу було надано кредит у безготівковій формі у сумі 4000 грн строком на 105 днів з 20 серпня 2022 року, пільговий період складає 15 днів, закінчується 04 вересня 2022 року, поточний період складає 90 днів, закінчується 03 грудня 2022 року. 
Позичальник мав повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 04 вересня 2022 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 03 грудня 2022 року. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 15800 грн; комісія за надання кредиту 400 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду – 600 грн, які нараховується за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 10800 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип відсоткової ставки за кредитом фіксована (а. с. 6-16).
Складовими частинами договору №6556970 від 20 серпня 2022 року є графік платежів (а.с. 17), паспорт споживчого кредиту (а.с. 18-19), анкета-заява на кредит (а. с. 22). 
Договір було підписано відповідачкою із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором S53392 згідно довідки від 18 липня 2025 року (а. с. 20).
Відповідно до платіжного доручення №80828323 від 20 серпня 2022 року ТОВ «Мілоан» внесло на кредитну картку НОМЕР_1 , яка належить відповідачу грошові кошти у розмірі 4000 грн (а. с 23).
Згідно договору Відступлення прав вимоги, укладеного між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» № 85-МЛ від 02 грудня 2022 року, ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло права вимоги до осіб, боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №6556970 від 20 серпня 2022 року. 
ТОВ «ФК «Кредит-капітал» здійснив платіж за відступлення права вимоги ТОВ «Мілоан» в розмірі 653676,22 грн, зазначене підтверджує платіжна інструкція № 69199 від 05 грудня 2022 року
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору Відступлення прав вимоги № 85-МЛ від 02 грудня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-капітал» станом на 12 серпня 2025 року, становить 15560 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту; 11160 грн відсотки по кредиту, комісія 400 грн. 
Згідно копії претензії позивач повідомив ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 6556970 від 20 серпня 2022 року та попередив про те, що у разі невиконання вимог справу буде передано до суду (а.с. 17-35).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». ОСОБА_1 будучи обізнана з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором відступлення права вимоги.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Договір був укладений сторонами в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною 5 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини 6 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині 1 статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
Матеріали справи свідчать, що договір № 6556970 від 20 серпня 2022 року укладено у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Для укладення цього договору відповідач зазначив свої персональні дані, зокрема, паспортні дані, номер телефона, номер картки платника податків, місце проживання, а також номер банківської картки, на яку перераховуватимуться грошові кошти (а. с. 6-8).
Зазначений у договорі РНОКПП та адреса реєстрації відповідає даним, що були отримані на запит суду до Єдиного демографічного рееєстру (а.с. 61-63). 
Сторона відповідачки обрала пасивну форму захисту у вигляді заперечень позовних вимог, але при цьому не надала належних доказів на їх спростування. Зокрема відповідачкою не надано доказів, що кредитна картка НОМЕР_1 , на яку відповідно до платіжного доручення №80828323 від 20 серпня 2022 року ТОВ «Мілоан» внесло грошові кошти у розмірі 4000 грн, їй не належить.
Доказів, що кошти отримано сторонньою особою внаслідок шахрайський дій та персональні дані у особистому кабінеті були введені не нею особисто матеріали справи також не містять.
Отже, ОСОБА_1 підписанням договору підтвердила, що перед укладенням договору їй була надана вся необхідна інформація, вона ознайомлена з умовами правил надання коштів у позику, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Також, відсутність у банку інформації про відправника коштів і призначення платежу пояснюється специфікою проведення транзакцій через платіжну систему, що не може свідчити про відсутність кредитного зобов`язання.
Таким чином, установивши, що спірний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л. М. Дьомич