Справа № 570/2593/25
Номер провадження 2/570/166/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,  
за участю секретаря судового засідання Ярошик І.Р.,
представник позивача - не з`явився,
відповідач - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в :
02.06.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Короткий зміст заяв по суті справи.
У позовній заяві представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість в розмірі 16 066,00 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що 07.11.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" (далі - Кредитодавець та/або ТОВ "МІЛОАН") та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір №5076747 (далі - Договір) за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 13 000,00 грн. 
15.02.2022 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС») та ОСОБА_1 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 2645821778-197949 (далі - Договір) за умовами якого відповідачу надано позику в сумі 6 000,00 грн строком на 20 днів. 
07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2645821778-197949. 
26.07.2024 було укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5076747. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №5076747. 
18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2645821778-197949. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №2645821778-197949.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №5076747 від 07.11.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 7726,00 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 8340,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2340,00 грн. 
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16066,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 13726,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 2340,00 грн.
30.07.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив про те, що заперечує з приводу заявлених вимог оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження зарахування грошових коштів саме на його рахунок, позивач зобов`язаний був надати банківські виписки, а надані квитанції LIQPAY, проте з даної квитанції не вбачається, що вказана транзакція була проведена саме відповідачу. Що стосується договору №5076747 від 07.11.2021 сума кредиту становить 13 000,00 грн, кредит надавався строком на 14 днів, до 21.11.2021. Однак, ТОВ «Мілоан» продовжувалися нараховуватися відсотки всупереч встановленому строку кредитування, після 21.11.2021 по 24.02.2022. Однак, такі нарахування відповідач вважає незаконними та такими, що суперечать нормам закону та усталеній позиції Верховного Суду. З відомості про нарахування та погашення по кредиту згідно кредитного договору №5076747 також вбачається, що відповідачем сплачено 23 609,59 грн, з яких товариством зараховано на тіло кредиту - 5 274,00 грн, відсотки за користування кредитом - 11 761,59 грн, сплата комісії за надання кредиту - 1 300,00 грн, сплата комісії за управління та обслуговування кредитом - 5 274,00 грн. Вказує, що Товариством не вірно зараховано суму коштів в якості відсотків за користування кредитом. При цьому, згідно відомості, сума відсотків за користування кредитом з 08.11.2021 по 21.11.2021 становить 2 275,00 грн, а товариством замість 2 275,00 грн зараховано 11 761,59 грн. Вважає, що різниця у сумі 9 486,59 грн повинна бути зарахована на тіло кредиту.
Крім того, вважає, що Товариством незаконно стягнуто з нього комісію за надання та кредиту та за обслуговування кредиту на загальну суму 6 574,00 грн. Таку комісію, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного суду слід вважати нікчемною, а п.1.5.1 Договору про споживчий кредит №5076747 від 07.11.2021 є теж нікчемним пунктом Договору.
Таким чином, за його розрахунками, він повинен був сплатити Товариству кошти в сумі 15 275,00 грн, з яких 13 000,00 грн - тіло кредиту, 2 275,00 грн - відсотки за користування кредитом. В результаті ним була здійснена переплата по кредиту в сумі 8 334,59 грн.
Крім того, вважає, що відсутні усі належні докази на підтвердження відступлення права вимоги ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс».
Що стосується договору позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 року, то з підтвердження про переказ грошових коштів не вбачається, що переказ коштів було здійснено саме відповідачу ОСОБА_1 , а також матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження переходу до позивача прав вимоги за договором позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 року, оскільки не долучено платіжних документів про оплату за договором факторингу. 
Також, відповідач заперечував щодо стягнення з нього суми витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн, оскільки така сума є необгрунтованою, такою, що не відповідає складності справи та часу витраченого на фактичне надання правової допомоги. 
З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.
06.08.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де представник вказав про те, що позивачем належними доказами обгрунтовано зарахування грошових коштів на рахунок відповідача, оскільки небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по карткових рахунках споживачів. З даного приводу, представником заявлено клопотання про витребування відповідних доказів з банку.
Щодо нарахування відсотків, то відповідач тривалий час продовжував строк кредитування шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю, оскільки саме такі умови були передбачені Договором. Таким чином, сторонами погоджено строк користування кредитом, який продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора ні від позичальника. Сторони погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписання даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Крім того, відповідач тривалий час здійснював погашення заборгованості, що свідчить про визнання умов договору позичальником. На момент укладення Договорів відповідач не звертався до кредитора із заявами про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування. Також, спеціальним законодавством прямо визначені можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її. Крім того, представник позивача зазначив про те, що на підтвердження укладення договорів факторингу позивачем надано відповідні та належні докази. Щодо заперечень відповідача витрат на правничу допомогу, то слід зазначити про те, що відповідач не наводить обгрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду доказів для підтвердження такої позиції. Крім того, розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. З урахуванням викладеного, представник позивача просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі. 
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.06.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
01.07.2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04.07.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
30.07.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 
06.08.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
06.08.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів та клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08.09.2025 року клопотання представника позивача задоволено та постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.11.2025 року клопотання представника позивача задоволено та постановлено витребувати в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо банківської карти відповідача та щодо факту зарахування на неї грошових коштів. 
08.12.2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана судом інформація.
В судове засідання 15.04.2026 року сторони не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи завчасно та належним чином.
Від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив проводити розгляд справи у відсутність представника та зазначив про те, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задоволити, оскільки надані АТ КБ «Приват Банк» відомості підтверджують факт зарахування коштів на рахунок відповідача за Договором №5076747 від 07.11.2021 та за Договором №2645821778-197949.
Відповідач раніше подавав клопотання про розгляд справи у відсутність відповідача, при розгляді справи просив врахувати відзив на позов та у задоволенні позову просив відмовити.
За таких обставин, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи, з урахуванням поданих ними заяв та за наявними у розпорядженні суду матеріалами. 
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
07.11.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 5076747, шляхом подання відповідачем в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Мілоан" заявки на отримання кредиту №5076747, що також підтверджується копією анкети-заяви.
За змістом п.6.1, п.7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан" та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту.
Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).
Відповідно до п.1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 13 000,00 грн у валюті: Українські гривні. Кредит надавався строком на 14 днів з 07 листопада 2021 року. Згідно п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 21 листопада 2021 року.
Згідно п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту 1 300,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово.
Пунктом 1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 2 275,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Пунктом 1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.
Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. (пп 2.4.1).
Відповідно до додатка №1 до кредитного договору № 5076747 від 07.11.2021 "Графік платежі" заборгованість відповідачем за вказаним договором мала бути сплачена 21.11.2021 року в розмірі 16 575,00 грн, з яких: 13 000,00 грн - тіло кредиту, 2 275,00 грн - відсотки, 1 300,00 грн - комісія за надання кредиту.
На виконання умов укладеного договору, 07.11.2021 ТОВ "Мілоан" було перераховано відповідачу на його банківську картку 13 000,00 грн, що підтверджується квитанцією LIQPAY за номером операції 1815443554, з якої вбачається, що на карту № НОМЕР_1 перераховано 13 000,00 грн, призначення платежу - кошти згідно договору 5076747.
Вказаний факт перерахування коштів на карту відповідача у сумі 13 000,00 грн також підтверджено і АТ КБ «ПриватБанк», який зазначив про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_3 знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 , повідомили, що на вказану карту дійсно було зарахування коштів в сумі 13 000,00 грн - 07.11.2021 та 6 000,00 грн - 15.02.2022. 
26.07.2024 було укладено договір №26-07/2024 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5076747. 
Як вбачається з Реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №5076747 від 07.11.2021 у сумі 7 726,00 грн.
Крім того, 15.02.2022 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір позики №2645821778-197949, який підписано одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідачу надано позику в сумі 6 000,00 грн строком на 20 днів. 
Згідно п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 15.02.2022 р, дата повернення кредиту 07.03.2022 р. (включно), термін користування кредитом 20 діб. 
Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). 
Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом. 
Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що Плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства. 
Відповідно до додатка №1 до договору позики № 2645821778-197949 від 15.02.2022 «Графік розрахунків» заборгованість відповідачем за вказаним договором мала бути сплачена 07.03.2022 року в розмірі 8 340,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - тіло кредиту, 2 340,00 грн - проценти за користування кредитом.
На виконання умов укладеного договору, 15.02.2022 ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС»» було перераховано відповідачу на його банківську картку 6 000,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою та підтвердженням здійснення переказу грошових коштів директора ТОВ «Профітгід», з якої вбачається, що на карту № НОМЕР_1 перераховано 6 000,00 грн, платник - ТОВ ФК «Інкасо Фінанс», призначення платежу - переказ для позики 2645821778-197949.
Вказаний факт перерахування коштів на карту відповідача у сумі 6 000,00 грн також підтверджено і АТ КБ «ПриватБанк», який зазначив про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_3 знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 , повідомили, що на вказану карту дійсно було зарахування коштів в сумі 13 000,00 грн - 07.11.2021 та 6 000,00 грн - 15.02.2022. 
07.03.2023 було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2645821778-197949.
Як вбачається з Реєстру боржників до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до відповідача за договором №2645821778-197949 від 15.02.2022 у сумі 8 340,00 грн.
18.02.2025 було укладено договір факторингу №18-02/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2645821778-197949 від 15.02.2022 року.
Як вбачається з Реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №2645821778-197949 від 15.02.2022 у сумі 8 340,00 грн.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" 15 листопада 2016 року №1734-VIII (далі - Закон України №1734-VIII) та Законом України "Про електронну комерцію" від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закону України № 675-VIII).
У ст.13 Закону України №1734-VIII зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем i третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст.11 Закону України № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, i це роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України № 675-VIII, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п.12, ч.1 ст.3 Закону України № 675-VIII, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, якай зазначений у тексті договору у розділі "Підписи сторін".
Також, приписами ст.12 Закону України № 675-VIII передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів, що кредитний договір №5076747 від 07.11.2021 та договір позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 визнавалися недійсними.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність кредитного договору №5076747 від 07.11.2021 між ТОВ "Мілоан" та відповідачем, а також договору позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем. 
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Кредитним договором № 5076747 від 07.11.2021 передбачено, що відповідачу кредит надано строком до 21.11.2021 року на 14 днів.
Пунктом 1.5.2 кредитного договору № 5076747 від 07.11.2021 передбачено, що проценти за користування кредитом: 2 275,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Розмір відсотків згідно додатку №1 "Графік платежів" до цього договору встановлено в сумі 2 275,00 грн.
За змістом пункту 2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору строк кредитування може бути продовжено наступним чином:
Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору.
Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору.
Згідно із п.п. 4.2, 4.3 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ці умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частин 2 статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.5.3 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Вимога кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені позичальником вважається здійсненою, якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У п.п. 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі ст. 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК Україниі охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
Разом з тим, в порядку ч.3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п.4.1.,4.2. Договору.
В додатку № 1 "Графік платежів" до кредитного договору № 5076747 від 07.11.2021 вказано, що у випадку зміни будь-яких відомостей, зазначених у графіку розрахунку у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку повернення кредиту, позичальник доручає Товариству самостійно оновити графік розрахунків, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані Графіку в особистому кабінеті позичальника.
Проте, ТОВ «Факторинг Партнерс» не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитного договору №5076747 від 07.11.2021 у відповідності до пункту 2.3.1 договору, зміни процентної ставки чи оновлення Графіку розрахунків, які за посиланням позивача мали місце до 24.02.2022, оскільки саме до цієї дати здійснювалося нарахування процентів та комісії. 
У матеріалах справи відсутні докази пролонгації договору, тобто зміни умов договору, відображення кредитодавцем змін умов договору з актуальною сумою заборгованості в оновленому графіку платежів, що розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника.
Разом з тим, такий факт заперечує і сам відповідач, який зазначив про те, що ТОВ «Мілоан» нараховувало йому відсотки поза строками кредитування, після 21.11.2021 року.
Разом з тим, часткове періодичне погашення відповідачем заборгованості після спливу строку кредитування за договором не може однозначно свідчити про автопролонгацію такого договору.
Згідно п.1.4 кредитного договору №5076747 від 07.11.2021 термін повернення кредиту визначено 21.11.2021 року.
Отже, позивачем нараховувалися відсотки та комісії за управління та обслуговування кредиту після закінчення строку дії договору.
Крім того, позивач звертаючись до суду з позовом, не посилався на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України.
З огляду на наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом з 22.11.2021 по 24.02.2022, тобто поза межами строку кредитування.
Щодо вирішення вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 1 300,00 грн, яка визначена умовами кредитного договору №5076747 від 07.11.2021 і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, а також нарахування комісії за управління та обслуговування кредитом, суд покликається на таке.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Як встановлено ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Так, нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч.2 ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним". Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не "породжує" (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.
Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (abinitio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipsoiure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (ergaomnes).
Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (exofficio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає.
Такі висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 року у справі №359/12165/14-ц.
Тлумачення ч. 1 ст. 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених ст. 4 ЦК України. Проте, більшість законодавчих актів носять комплексний характер і в них поряд із приватно - правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно - правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно - правових нормах.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 року у справі №613/1436/17.
Суд звертає увагу, що в кредитному договорі № 5076747 від 07.11.2021 року встановлена лише комісія за надання кредиту. Також п.2.2.1 Договору зазначено про те, що у випадку, якщо позичальник продовжує строк кредитування, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту.
Однак, Товариством не доведено як факту пролонгації договору так і перелік наданих товариством послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст.11, ч. 5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування".
Таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості за комісією згідно з кредитними договорами задоволенню не підлягає.
За таких обставин, умови договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 300,00 грн, а також комісії за управління та обслуговування кредиту є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для їх стягнення з відповідача, як і відсутні правові підстави для стягнення з відповідача комісії за управління та обслуговування кредиту, яка нараховувалася ТОВ «Мілоан» поза строками договору після 21.11.2021. 
Так, відповідачем надано суду розрахунок, згідно якого вбачається, що ним сплачено на користь ТОВ «Мілоан» 23 609,59 грн, з яких товариством зараховано на тіло кредиту - 5 274,00 грн, відсотки за користування кредитом - 11 761,59 грн, сплата комісії за надання кредиту - 1 300,00 грн, сплата комісії за управління та обслуговування кредитом - 5 274,00 грн. 
Такий розрахунок відповідача щодо здійснення оплати та погашення заборгованості відповідає розрахунку здійсненому ТОВ «Мілоан», що міститься в матеріалах справи.
За розрахунками відповідача, він повинен був сплатити Товариству «Мілоан» за договором №5076747 від 07.11.2021 кошти в сумі 15 275,00 грн, з яких 13 000,00 грн - тіло кредиту, 2 275,00 грн - відсотки за користування кредитом, з таким твердженням відповідача погоджується й суд.
Крім того, відповідачем зазначено про те, що через безпідставне нарахування відсотків та комісії поза строками договору, ним була здійснена переплата по вказаному кредитному договору №5076747 від 07.11.2021 року в сумі 8 334,59 грн.
Суд погоджується з такими твердженнями відповідача та вважає, що відповідачем за кредитним договором №5076747 від 07.11.2021 було повністю здійснено погашення заборгованості, з урахуванням безпідставності нарахування відсотків поза строками договору та положень нікчемності договору про нарахування комісії, а також у відповідача утворилася переплата у розмірі 8 334,00 грн. 
Що стосується Договору позики №2645821778-197949 від 15.02.2022, суд погоджується з сумою тіла кредиту, яке підлягає стягненню з відповідача у сумі 6 000,00 грн та сумою нарахованих відсотків у розмірі 2 340,00 грн, вважаючи їх такими, що не суперечать умовам Договору та нормам чинного законодавства.
При цьому, суд відкидає доводи відповідача про відсутність належних доказів на підтвердження переходу до позивача прав вимоги за договором позики №2645821778-197949 від 15.02.2022, а саме відсутність платіжних документів за договором факторингу №07/03/23 та №18-02/25, з огляду на те, що матеріали містять Акт №1 зарахування зустрічних однорідних вимог від 10.03.2023 між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «ФК Інкасо Фінанс», а також Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 18.03.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс», що підтверджує набуття позивачем прави вимоги, зокрема до відповідача за договором позики №2645821778-197949 від 15.02.2022.
Таким чином, суд вважає за доцільне переплату здійснену відповідачем за кредитним договором №5076747 від 07.11.2021 у розмірі 8 334,59 грн зарахувати у погашення заборгованості за договором позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 (8340,00 грн - 8 334,59 грн = 5,41 грн).
Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає до стягнення за договором позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 року залишок несплаченої заборгованості у сумі 5,41 грн., а позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача у пропорційному до задоволених позовних вимог розмірі, а саме 0,81 грн (2 422,40 грн.*5,41 грн./16 066,00 грн.); в іншій частині сплачений судовий збір покладається на позивача та відшкодуванню не підлягає, а також задоволити витрати на правничу допомогу у пропорційному до задоволених позовних вимог розмірі, а саме 3,03 грн (9 000,00 грн.*5,41 грн./16 066,00 грн.).
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 274, 354 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором позики №2645821778-197949 від 15.02.2022 в розмірі 5,41 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір в розмірі 0,81 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3,03 грн.
В решті позовних вимог слід відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 21 квітня 2026 року у зв`язку з надмірним навантаженням на склад суду. 
Сторони справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, адреса місцезнаходження: вул.Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м.Київ, 03150.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 виданий 11.06.2019 року, орган, що видав 5620, РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя Гладишева Х.В.