ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/9703/23		
Провадження № 22-ц/821/942/26		
Категорія: 305010000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
відповідач:  ОСОБА_3 
третя особа: Публічне акціонерне товариство «НАСК «Оранта»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Яцюка Максима Васильовича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2026 року (ухваленого під головуванням судді Троян Т.Є. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення виготовлений 16 лютого 2026 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ,- 

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2021 близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Seat Ibiza, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по вул. Пушкіна, зі сторони вул. Надпільна, в напрямку вул. Гоголя, на нерегульованому перехресті з вул. Благовісна, проявила неуважність та порушила вимоги:- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;- п. 16.11. Правил дорожнього руху, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;- вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», згідно з яким водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8. - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Під час руху ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Seat Ibiza, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по вул. Пушкіна, зі сторони вул. Надпільна, в напрямку вул. Гоголя, будучи заздалегідь проінформованою про наближення до нерегульованого перехрестя, що позначене дорожнім знаком 2.1. «Дати порогу» з вул. Благовісна, поблизу будинку №137, допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі вул. Благовісна зі сторони вул. Михайла Грушевського в напрямку вул. Івана Франка.
Вироком Соснівського районного суду від 06 жовтня 2021 р. (скасований вироком Черкаського апеляційного суду від 08.12.2023 в частині застосування ст.75 КК України) ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено обвинувачену від відбування основного покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим терміном на 1 рік.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди: потерпілий ОСОБА_1 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №02-01/202 від 19.03.2021 отримав тілесні ушкодження: травма лівого колінного суглобу з розривами менісків та зв`язки суглобу, саднами м`яких тканин суглобу, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; садна м`яких тканин правого колінного суглобу, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Потерпілій ОСОБА_2 завдано тілесні ушкодження легкої тяжкості: закрита травма голови зі струсом головного мозку, забитою раною лівої лобної скроні.
Потерпілому малолітньому ОСОБА_4 завдано тілесні ушкодження легкої тяжкості, а саме: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин на ділянці паралельно щоки справа.
Під час розгляду кримінального провадження в суді відносно ОСОБА_3 цивільні позови потерпілих не розглядалися, оскільки вони попередньо не звертались до страхової компанії.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Seat Ibiza ОСОБА_5 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8904611.
24.03.2023 ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувала на рахунок ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоров`ю кошти в розмірі 3 546, 29 грн.
Станом на момент звернення з позовом до суду завдана матеріальна та моральна шкода, яка не покрита страховим відшкодуванням становить: 27 738, 00 грн., яка складається з вартості евакуатора, лікування, обстеження, часткову реабілітацію ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_4 , а саме: вартість лікування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_4 відповідно до наданих чеків 11 034,00 грн, вартість обстеження ОСОБА_1 в спеціалізованій клініці ТОВ «Ортопедікс- плюс» - 250 грн х 4 = 1 000,00 грн; вартість евакуатора 500,00 грн. Орієнтовна вартість витрат на реабілітацію ОСОБА_1 (фокусна ударно-хвильова терапія) висновок від 04.06.2021 5 сеансів по 450 грн = 2 250,00 грн. Вартість витрат, які мають бути понесені на реабілітацію ОСОБА_2 (лазерне видалення рубця з обличчя відповідно до висновку від 31.05.2021 ) -16 500,00 грн.
Крім матеріальної шкоди, позивачам була завдана і моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, через фізичний біль внаслідок отриманих травм молодої сім`ї, часткової втрати працездатності чоловіка, який в повному обсязі не в змозі утримувати сім`ю, ОСОБА_2 отримала понівечене обличчя, малолітній ОСОБА_6 став тривожним, замкнутим та плаксивим. При цьому, ОСОБА_3 не цікавилась станом здоров`я сім`ї, допомоги не пропонувала. Таким чином, моральну шкоду позивачі оцінюють в розмірі 30 000,00 гривень для кожного з позивачів. 
Враховуючи наведене, позивачі просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 11 238,00 грн та моральну шкоду 30 000,00 грн, на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 16 500,00 грн, та моральну шкоду 30 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2026 року позов – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень .
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень.
В іншій частині відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 1 073,60 гривень судового збору на користь держави.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки розмір заявленої шкоди здоров`ю не перевищує ліміт відповідальності страховика, а невикористання позивачами свого права на звернення до страховика у повному обсязі не може покладатися на відповідача як на підставу виникнення у нього додаткового обов`язку, підстав для стягнення спірної суми матеріальної шкоди з відповідачки суд не вбачав. 
Задовольняючи вимоги позивачів в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідачки ОСОБА_3 , позивачам заподіяно тілесні ушкодження. З матеріалів справи вбачається, що у ОСОБА_2 було ушкодження обличчя, накладено шви, що спричинило фізичний біль, тимчасові обмеження у звичному способі життя та психологічні переживання, пов`язані з травмуванням та зовнішніми змінами. У ОСОБА_1 діагностовано ушкодження колінного суглобу, що потребувало оперативного лікування та подальшої реабілітації, супроводжувалося болем, фізичними стражданнями та обмеженням рухової активності.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, оцінюючи усі докази в сукупності, виходив з характеру правопорушення, глибини і ступеня моральних страждань позивачів, обсягу змін, які відбулись у їх житті, стану здоров`я, а також з дотриманням вимог розумності і справедливості, справедливого балансу між порушеними правами позивачів та інтересами відповідача, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і вважав, що з відповідача належить стягнути в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн на користь кожного з позивачів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 12 березня 2026 року через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_3 – адвокат Яцюк М.В., вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним та необгрунтованим, просив рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2026 року в частині задоволення вимог по стягненню моральної шкоди скасувати, і в цій частині прийняти нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивачів по 15 000,00 грн. кожному. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом правильно встановлено завдання з боку відповідача моральної шкоди, але розмір на думку скаржника, визначено у завищеному вигляді, що не відповідає вимогам справедливості та розумності.
Вказує, що судом в мотивувальній частині рішення не наведено обгрунтування визначення розміру моральної шкоди.
Судом задоволено вимоги позивачів щодо стягнення моральної шкоди в повному обсязі, і в тексті рішення містяться загальні посилання до вимог щодо визначення розміру моральної шкоди без деталізації розміру шкоди у конкретно визначеній справі, враховуючи всі її обставини.
Посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №372/1652/18, згідно яких розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості.
Вказує, що клопотання про призначення судової експертизи або отримання висновку психолога не є обов`язковим, але є можливим доказом законності вимог про стягнення моральної шкоди. Позивачі не скористались правом на подачу клопотання про отримання висновків експерта в розрізі питання визначення розміру моральної шкоди, що могло бути використано судом під час вирішення справи.
Судом під час винесення рішення та опису чинників появи моральної шкоди, не в достатньому обсязі досліджено характер виникнення тілесних ушкоджень.
Вважає, що моральну шкоду не можна оцінювати у грошовому еквіваленті з точністю, відтак неможливо стягувати 100% від заявленого розміру моральної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що вироком Соснівського районного суду від 06 жовтня 2021, який скасований вироком Черкаського апеляційного суду від 08.12.2023 в частині застосування ст.75 КК України, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнено обвинувачену від відбування основного покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням з іспитовим терміном на 1 рік.
Як встановлено вказаним вироком, 20.02.2021 близько 19 год. 15 хв. ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Seat Ibiza, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по вул. Пушкіна, зі сторони вул. Надпільна, в напрямку вул. Гоголя, на нерегульованому перехресті з вул. Благовісна, проявила неуважність та порушила вимоги:- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;- п. 16.11. Правил дорожнього руху, згідно з яким на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;- вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», згідно з яким водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8. - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі. Під час руху ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Seat Ibiza, д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись в м. Черкаси по вул. Пушкіна, зі сторони вул. Надпільна, в напрямку вул. Гоголя, будучи заздалегідь проінформованою про наближення до нерегульованого перехрестя, що позначене дорожнім знаком 2.1. «Дати порогу» з вул. Благовісна, поблизу будинку №137, допустила зіткнення з автомобілем ВАЗ 2101, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі вул. Благовісна зі сторони вул. Михайла Грушевського в напрямку вул. Івана Франка.
З вироку Соснівського районного суду від 06 жовтня 2021 вбачається, що ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаялась та підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. 
Загальний розмір заявлених витрат позивача на проходження обстеження та лікування у зв`язку з отриманими травмами становить 27 738, 00 грн, які складаються з вартості евакуатора, лікування, обстеження, часткову реабілітацію ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_4 , а саме: вартість лікування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_4 відповідно до наданих чеків 11 034,00 грн, вартість обстеження ОСОБА_1 в спеціалізованій клініці ТОВ «Ортопедікс- плюс» - 250 грн х 4 = 1 000,00 грн; вартість евакуатора 500,00 грн. Орієнтовна вартість витрат на реабілітацію ОСОБА_1 (фокусна ударно-хвильова терапія) висновок від 04.06.2021, 5 сеансів по 450 грн = 2 250,00 грн. Вартість витрат, які мають бути понесені на реабілітацію ОСОБА_2 (лазерне видалення рубця з обличчя відповідно до висновку від 31.05.2021) -16 500,00 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Seat Ibiza ОСОБА_5 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8904611, страхова сума на одного потерпілого за шкоду здоров`ю складає 260 000,00 гривень.
24.03.2023 ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувала на рахунок ОСОБА_1 за шкоду заподіяну здоров`ю кошти в розмірі 3 546, 29 грн.
Моральну шкоду позивачі оцінили у розмірі 30 000,00 грн.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції оскаржується стороною відповідача в частині стягнення моральної шкоди, тому в іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі відповідає.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості ( постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Встановивши, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, позивачам заподіяно тілесні ушкодження, зокрема у ОСОБА_2 було ушкодження обличчя, накладено шви, що спричинило фізичний біль, тимчасові обмеження у звичному способі життя та психологічні переживання, пов`язані з травмуванням та зовнішніми змінами; у ОСОБА_1 діагностовано ушкодження колінного суглобу, що потребувало оперативного лікування та подальшої реабілітації, супроводжувалося болем, фізичними стражданнями та обмеженням рухової активності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про перенесення позивачами моральних страждань та існування правових підстав для відшкодування моральної шкоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, оцінивши усі докази в сукупності, правомірно виходив із характеру правопорушення, глибини і ступеня моральних страждань позивачів, обсягу негативних змін, які відбулися у житті, стану здоров`я, а також з дотриманням вимог розумності і справедливості, справедливого балансу між порушеними правами позивачів та інтересами відповідача, дійшов правильного висновку, що з відповідача слід стягнути в рахунок заподіяної моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн на користь кожного з позивачів.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції.
Доводи скаржника, що розмір моральної шкоди визначено у завищеному вигляді, що не відповідає вимогам справедливості та розумності, відхиляються колегією суддів, оскільки компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Водночас, моральна шкода включає душевні страждання, фізичний біль та зміну способу життя. Психологічна травма, депресія та зміни зовнішності (наприклад, шрами) розцінюються як серйозні душевні страждання.
Розмір моральної шкоди 30 000,00 грн на кожного з позивачів в повній мірі відповідає критеріям виваженості і справедливості, прийнятий з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, забезпечує достатню грошову компенсацію за завдану моральну шкоду, а також відображає ступінь порушення прав позивачів. Розмір моральної шкоди є пропорційним обсягу емоційного та психологічного впливу, який позивачі зазнали унаслідок ДПТ, яка сталася з вини відповідача.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом в мотивувальній частині рішення не наведено обгрунтування визначення розміру моральної шкоди, є необгрунтованими, оскільки судом встановлено підстави для її відшкодування, а розмір визначено на підставі оціночної діяльності суду, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості. 
В апеляційній скарзі сторона відповідача посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №372/1652/18, згідно яких, розмір відповідного відшкодування незалежно від наявності висновку психолога суддя повинен встановити, враховуючи вимоги розумності та справедливості. Клопотання про призначення судової експертизи або отримання висновку психолога не є обов`язковим, але є можливим доказом законності вимог про стягнення моральної шкоди. Позивачі не скористались правом на подачу клопотання про отримання висновків експерта в розрізі питання визначення розміру моральної шкоди, що могло бути використано судом під час вирішення справи, проте такі посилання колегія суддів відхиляє як безпідставні.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні вимоги про відшкодування моральної шкоди у даній справі висновок психолога не є обов`язковим, і розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначає суд у рішенні, спираючись на власне переконання. Висновок спеціаліста-психолога може бути лише орієнтиром для оцінки глибини страждань, але не є єдиним чи обов`язковим доказом. 
Доводи скаржника, що моральну шкоду не можна оцінювати у грошовому еквіваленті з точністю, відтак неможливо стягувати 100% від заявленого розміру моральної шкоди, не варті уваги, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
Суд самостійно оцінює обсяг страждань і може задовольнити позов у повному обсязі, якщо заявлена сума відповідає глибині заподіяної шкоди, навіть якщо вона не піддається точній грошовій оцінці.
Інші доводи апеляційної скарги сторони відповідача не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права та фактично зводиться до незгоди з правовими висновками суду першої інстанції, що відповідно до статті 376 ЦПК України не є підставою для скасування судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_3 - адвоката Яцюка Максима Васильовича - залишити без задоволення. 
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ПАТ «НАСК «Оранта» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча        О.В. Карпенко

Судді         Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова