ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

17 квітня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/8773/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якій просить:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 03.07.2025 року №071750016416 про відмову позивачу ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
2) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.08.2025 року №071750016416 про відмову позивачу ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 його страховий стаж за період роботи з 27.05.1992 року по 19.03.2013 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ;
4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити позивачу по справі ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно поданої ним заяві від 14.08.2025 року.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що після досягнення пенсійного віку він звернувся до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії, до якої долучив всі необхідні документи. Однак відповідачі безпідставно відмовили у призначенні такої та не зарахували до його страхового стажу окремі періоди роботи з мотивів наявності недоліків заповнення його трудової книжки та відсутності відомостей про сплату страхових внесків в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Такі рішення органів Пенсійного фонду України вважає протиправними, оскільки спірний період роботи підтверджено належними доказами. Звертає увагу суду на те, що він з 27 травня 1992 року по сьогоднішній день перебуває на посаді директора приватного підприємства та є єдиним його засновником.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025, ця адміністративна справа була розподілена судді ОСОБА_2 .
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.
Ухвалою від 06 січня 2026 року у зв`язку зі звільненням головуючого судді ОСОБА_2 з посади у відставку цю адміністративну справу було прийнято до свого провадження суддею Ващиліним Р.О.
25 листопада 2025 року відповідач 2 подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд», в якому проти заявлених позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити, аргументуючи безпідставністю такого. Зокрема, зазначив, що підставою для відмови у призначенні пенсії стала відсутність необхідного страхового стажу. Так, до такого не було зараховано період роботи з 27.05.1992 по 19.03.2013, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи. При цьому зазначає, що такий стаж зараховано частково за даними Реєстру застрахованих осіб. 
04 грудня 2025 року відповідач 1 подав через особистий електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» відзив на позов, в якому у задоволенні позову просив відмовити. Зокрема, зазначив, що період роботи з 27.05.1992 по 19.03.2013 не може бути зарахований до страхового стажу, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи. Інших документів на підтвердження спірного періоду роботи надано не було. Також вважає, що вимога про зобов`язання відповідача зарахувати спірний період до страхового стажу є втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду України.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 26 червня 2025 року ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі – ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком.
Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУ ПФУ в Хмельницькій області), яке рішенням №071750016416 від 03.07.2025 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області, страховий стаж ОСОБА_1 станом на день звернення становить 21 рік 05 місяців 26 днів. При цьому до страхового стажу не зараховано наступні періоди: 
- з 03.09.1981 по 04.08.1982, оскільки в трудовій книжці номер запису про звільнення з роботи дописано пізніше чорнилом іншого кольору та завірено нечитабельною печаткою;
- з 01.09.1982 по 27.06.1989, оскільки період перевищує загальновстановлений термін навчання та перетинається з періодами проходження військової служби; 
- період роботи в СМП «Станд-Арт» з 27.05.1992 по 19.03.2013, оскільки відсутній запис №13 трудової книжки про звільнення з роботи. Окрім того, з 01.02.2009 по 31.03.2013 запис про роботу в трудовій книжці не підтверджений індивідуальними відомостями про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (відсутня інформація про сплату внесків).
При цьому повідомлено, що для зарахування до страхового стажу періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку з навчального закладу із зазначенням перерв, а періодів з 03.09.1981 по 04.08.1982, з 27.05.1992 по 31.12.2003 – уточнюючі довідки про роботу, видані на підставі первинних документів, та довідки про реорганізацію. 
14 серпня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області) із заявою про призначення пенсії за віком, до якої, серед іншого, долучив копію трудової книжки серії НОМЕР_1 від 08.09.1981, військового квитка серії НОМЕР_2 від 29.01.1990, довідку Приватного підприємства «Станд-Арт» від 28.07.2025, архівну довідку №353/11.06-01 від 21.07.2025, видану Архівним відділом Мукачівської районної державної адміністрації, та №640-А від 11.07.2025, видану Львівським національним університетом імені Івана Франка. 
Вказана заява позивача, відповідно до принципу екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань, була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - ГУ ПФУ в Кіровоградській області), яке рішенням №071750016416 від 21.08.2025 відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, як вбачається з рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області, страховий стаж ОСОБА_1 станом на день звернення становить 27 років 02 місяці 3 дні. При цьому до страхового стажу частково не зараховано період роботи в СМП «Станд-Арт» з 27.05.1992 по 19.03.2013, оскільки відсутній запис про звільнення з роботи. Частково стаж зараховано за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (з 01.01.1998 по 31.01.2009).
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями органів Пенсійного фонду України, вважаючи їх такими, що порушують передбачене законодавством право на пенсію, ОСОБА_1 звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.
Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).
Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Під «страховим стажем» згідно ч. 1 ст. 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058).
Згідно до ч. 1 ст. 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Положеннями ст. 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, в трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.09.1981 міститься запис №11 при прийняття ОСОБА_1 наказом №1 від 27.05.1992 на роботу на посаду директора СМТ «Станд-Арт», в подальшому перейменованого на ПП «Станд-Арт». 
Зазначені відомості внесені з дотриманням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р. (далі – Інструкція), зокрема: відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені печаткою та підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.
В свою чергу згідно з п. 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Тобто, за приписами наведеної норми уточнюючі довідки для підтвердження стажу роботи необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
До такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.
Підставою для не зарахування до страхового стажу позивача частини періоду роботи з 27.05.1992 по 19.03.2013 стала відсутність в трудовій книжці запису про звільнення з роботи. 
Оцінюючи такі мотиви відповідачів, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. 
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).
Отже, запис про звільнення з роботи є обов`язковим елементом заповнення трудової книжки робітника.
На підтвердження спірного періоду роботи позивач надав ГУ ПФУ в Кіровоградській області довідку Приватного підприємства «Станд-Арт» від 28.07.2025, відповідно до змісту якої ОСОБА_1 обіймає посаду директора Приватного підприємства «Станд-Арт» з 27 травня 1992 року по сьогоднішній день (наказ про прийняття на роботу №1 від 27.05.1992) і є одноосібним засновником підприємства. 
ГУ ПФУ в Кіровоградській області частково зарахував період роботи позивача на вказаній посаді за відомостями про сплату страхових внесків за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Суд вважає, що наявність в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостей про сплату підприємством страхових внесків за позивача свідчить про те, що вказана особа дійсно була його працівником. Більше того, частково зараховуючи такий період до страхового стажу ОСОБА_1 орган Пенсійного фонду України фактично визнав вказану обставину.
Факт прийняття позивача на роботу на СМП «Станд-Арт» саме 27 травня 1992 року підтверджується записом №11 трудової книжки НОМЕР_1 . Будь-яких зауважень щодо оформлення або дійсності такого запису відповідачі не заявляють.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).
Пунктом 2.1 Порядку №22-1 встановлено перелік документів, необхідних для призначення пенсії, які додаються до заяви про призначення пенсії.
Так, основним документом, що підтверджує трудовий (страховий) стаж в період до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тобто до 01 липня 2000 року, є трудова книжка.
Необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також документів виданих архівними установами виникає та можливе лише у випадку відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, при цьому для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Оскільки трудовий стаж на посаді директора з 27 травня 1992 року по 31 грудня 1997 року стосується періоду до запровадження системи персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, тобто до 01 липня 2000 року, то основним документом є трудова книжка.
Тому оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості про сплату СМП «Станд-Арт» страхових внесків за ОСОБА_1 до 2009 року включно, суд вважає за можливе врахувати страховий стаж з 27 травня 1992 року по 31 грудня 1997 року за відомостями трудової книжки.
При цьому суд відхиляє посилання відповідачів на відсутність в трудовій книжці запису про звільнення, оскільки згідно з довідкою від 28.07.2025 позивач продовжує працювати на підприємстві та таке не ліквідоване. Вказана обставина підтверджується також наявною в матеріалах справи копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 
Тому рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області про відмову зарахувати такий період роботи до страхового стажу ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
В свою чергу суд не вбачає підстав для скасування в цій частині рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області, оскільки при зверненні із заявою в червні 2025 року позивач довідку від 28.07.2025 з поясненнями щодо продовження роботи в СМП «Станд-Арт» не надавав. Тому орган Пенсійного фонду України не міг знати про коректність заповнення відомостей трудової книжки.
Поряд з цим не підлягає задоволенню позовна вимога, що стосується зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи на посаді директора СМП «Станд-Арт» після 01 січня 1998 року, оскільки такий період частково врахований органами Пенсійного фонду України при розгляді поданих при зверненні документів, а саме з 01.01.1998 по 31.01.2009 рр. за наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомостями про сплату підприємством страхових внесків.
Після 01 лютого 2009 року в Реєстрі застрахованих осіб відомості щодо сплати підприємством страхових внесків за позивача відсутні.
З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 56 Закону №1788, до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №1058, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із ст. 20 Закону №1058, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Відповідно до ст. 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Таким чином, для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
В спірних правовідносинах відомості щодо нарахування позивачу заробітної плати за період роботи на посаді директора в Приватному підприємстві «Станд-Арт» після лютого 2009 року відсутні. В тексті позовної заяви позивач підтвердив те, що підприємство не здійснює господарську діяльність та не нараховує директору заробітну плату. Тому за відсутності факту сплати за позивача страхових внесків суд вважає неможливим зарахування до його страхового стажу періоду роботи після 01 лютого 2009 року. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_1 є не тільки директором, але й одноосібним засновником підприємства, а тому несе персональну відповідальність за сплату страхових внесків. 
Тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Що стосується правомірності рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області в частині відмови зарахувати до страхового стажу періоди з 03.09.1981 по 04.08.1982 та з 01.09.1982 по 27.06.1989, суд вважає, що таке не впливає на права позивача, оскільки після подання додаткових уточнюючих довідок такі періоди були враховані органом Пенсійного фонду України при обрахунку загального страхового стажу. Тому станом на момент вирішення цієї справи в суді вони вже не є спірними.
Суд враховує те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.
Тому оскільки наразі рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області в частині відмови зарахувати до страхового стажу періоди з 03.09.1981 по 04.08.1982 та з 01.09.1982 по 27.06.1989 не порушує права позивача на пенсійне забезпечення, суд не вбачає за можливе вирішувати питання про його правомірність.
Суд враховує те, що страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням періоду з 27.05.1992 по 31.12.1997 є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1058. Будь-яких підстав вважає, що уповноважений орган може прийняти інше рішення, аніж призначення пенсії, з урахуванням достатності страхового стажу, суд не вбачає. Тому з метою забезпечення належного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за можливе позов в цій частині задовольнити шляхом зобов`язання відповідача 2 призначити ОСОБА_1 пенсії за віком. При цьому вирішуючи питання дати, з якої слід призначити пенсію, суд враховує наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії 14 серпня 2025 року, тобто у строк, що перевищує 3 місяці з дня досягнення пенсійного віку. Отже, ГУ ПФУ в Кіровоградській області слід зобов`язати призначити позивачу пенсію з 14 серпня 2025 року.
Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (місцезнаходження: вул. Гната Чекірди, буд. 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29005, код ЄДРПОУ – 21318350), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ – 20632802) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково. 

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 21.08.2025 року №071750016416.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 його страховий стаж за період роботи з 27.05.1992 року по 31.12.1997 року на посаді директора СМП «Станд-Арт» згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 14.08.2025 року.

5. В решті позову відмовити.

6. Стягнути із Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ – 20632802) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань 1211,20 грн. (Одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя	Р.О. Ващилін