Справа № 707/1711/17
Провадження № 1-кп/991/176/19

УХВАЛА
про відмову у зміні запобіжного заходу

1 квітня 2026 року 	місто Київ	

Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
розглянув у судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 42013110000000284 за обвинуваченням ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 343, ОСОБА_15 за ч. 5 ст. 191, ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ОСОБА_17 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.

(1) Зміст поданого клопотання
До суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6  про зміну запобіжного заходу та повернення застави заставодавцям.
ОСОБА_18 стверджує, що на сьогоднішній день змінилися обставини, що враховувалися слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_14 , внаслідок чого, запобіжний захід може бути замінений на інший менш суворий, а саме, може бути зменшено розмір застави. Так, розмір застави в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), здатен у повній мірі забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_14 .
Обвинувачений зазначає, що ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20.05.2016 до ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також, визначено заставу у розмірі 5 512 000 гривень.
11.08.2016 фізичними особами ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 внесено заставу у вказаному розмірі на рахунок Апеляційного суду міста Києва.
Визначена судом застава забезпечувала виконання обвинуваченим обов`язків до 11.09.2016. З того часу по теперішній день клопотань щодо продовження дії обов`язків прокурором не заявлялося.
Отже, обвинувачений понад 9 років не має жодних обов`язків, що свідчить про послаблення ризиків.
При обранні запобіжного заходу у травні 2016 році прокурор зазначав всі 5 можливих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.
Разом з тим, вже тоді суд, на початковій стадії притягнення ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності, відкинув такий ризик як можливість виїзду на території, які не підконтрольні державі Україна, та доводи щодо можливого планування втечі підозрюваного.
Слідчий суддя у травні 2016 року вказав тільки на можливість у ОСОБА_14 спілкуватись з іншими учасниками дій, у вчиненні яких він підозрюється, надавати поради за рахунок свого професійного досвіду, зокрема щодо знищення речових доказів та документів, частина свідків може зазнавати впливу з боку підозрюваного, оскільки знаходиться в його службовому підпорядкуванні.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання існування певних ризиків виключно та той факт, що ОСОБА_14 , станом на дату розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу (20.05.2016 року) займав посаду заступника прокурора Київської області та певна частина свідків знаходилася в його службовому підпорядкуванні, а також на початкову стадію досудового розслідування відносно ОСОБА_14 - 19.05.2016 року останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Водночас, з червня 2016 року ОСОБА_14 був звільнений із займаної посади. У зв`язку з цим, він не може жодним чином опосередковано впливати на свідків, оскільки вже 9 років не працює в прокуратурі Київської області та вищевказані свідки не перебувають у його службовій залежності.
Прокурор не надав суду відомостей про те, що ОСОБА_14 намагався зустрітись зі свідками або експертами у цьому кримінальному провадженні чи якимось іншим чином впливати на них, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, що є свідченням відсутності такого ризику.
За цей час та у зв`язку із зміною обставин (звільнення із органів прокуратури) навіть цей можливий ризик нівельовано.
Що стосується ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то тут слід врахувати, що стороною обвинувачення проведені всі необхідні слідчі дії, вилучені всі документи, які прокурор вважав за потрібне вилучити.
За весь час проведення досудового розслідування ОСОБА_14 належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, які передбачені ст. 42 КПК, жодним чином не перешкоджав проведенню досудового розслідування, навпаки сприяв якнайшвидшому його завершенню з метою спростування необґрунтованого обвинувачення та передачі обвинувального акту до суду, що підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
ОСОБА_14 не зловживав своїми процесуальними правами і під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК, не затягував процес ознайомлення та один із перших виконав вимоги ст. 290 КПК, що свідчить виключно про сумлінне та належне виконання процесуальних обов`язків протягом усього часу кримінального провадження, а саме з травня 2016 року.
Практика Європейського суду з прав людини передбачає у разі належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, пом`якшувати умови обмеження прав та свобод людини, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу.
Належна процесуальна поведінка ОСОБА_14 під час проведення досудового розслідування, так і під час судового розгляду свідчить про відсутність ризику переховування від суду та ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Вказане твердження підтверджується бездоганною процесуальною поведінкою ОСОБА_14 протягом 9 років, що є беззаперечним фактом відсутності таких ризиків, а також підтверджує що останній сприяє дотриманню розумних строків судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу та оцінки наявності певних ризиків виходив із можливого розміру збитків у сумі 300 млн грн, проте за даними сторони обвинувачення вказаний можливий розмір збитків зменшився на одну третину до 211 млн грн.
Станом на сьогоднішній день в кримінальному провадженні триває судовий розгляд, за встановленим порядком досліджуються письмові документи сторони обвинувачення, тривалість застосування застави, яка була визначена для обвинуваченого ОСОБА_14 становить понад 9 років, розмір якої переглядався лише два рази, останній - один рік та вісім місяців тому, а саме 17 січня 2024 року.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_14 був спрямований до суду ще у серпні 2017 року. Протягом розгляду справи він демонструє належну процесуальну поведінку.
За 9 років ОСОБА_14 не вчинив нового кримінального правопорушення, так само він не вчиняв жодних дій щодо перешкоджання у вказаному кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про відсутність ризиків.
Відповідно до ухвали ВАКС від 17.01.2024 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 4 612 000 гривень зменшено до 4 312 000 гривень.
Обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу.
Зменшення розміру застави забезпечить виконання ОСОБА_14 своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні, оскільки це є основною метою застосування запобіжного заходу, а не покарання особи, вина якої ще не встановлена вироком суду.
Залишення поточного розміру застави буде непропорційним тягарем для заставодавців.
Вважає, що зменшення застави до встановленого п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК розміру від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_14 обов`язків, передбачених КПК.
За 9 років дії запобіжного заходу змінився сімейний стан ОСОБА_14 - в 2019 році у нього народився другий син, що додатково вказує на відсутність ризику переховуватись від суду, оскільки останній отримує дружину та двох дітей, які перебувають на його утриманні, оскільки дружина останнього перебуває у декретній відпустці.
В 2019 році ОСОБА_14 при наявності проти нього кримінального переслідування, ініційованого НАБУ, отримав візу, яка дозволяє йому перебувати в США, при цьому в анкеті він прямо вказав про наявність відносно нього кримінального провадження.
Питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення та можливої втечі ОСОБА_14 від суду до США ретельно перевірялось відповідними службами США протягом 3 місяців. За результатами цих перевірок запит на візу було погоджено, ризиків втечі не встановлено.
Протягом 9 років ОСОБА_14 7 разів перетинав державний кордон України та завжди повертався на батьківщину.
ОСОБА_14 у 2020 році отримав право на здійснення адвокатської діяльності та на цей час активно користується цим правом на території України.
Конкурсною комісію по відбору керівника САП ОСОБА_14 допущено до відбору. Він успішно подолав перший етап конкурсу - тестування на знання законодавства.
Вказані обставини виключно свідчать про міцні соціальні зв`язки ОСОБА_14 в місці його постійного проживання, наявність в нього родини, яку він утримує, наявність роботи, позитивної репутації, відсутності судимостей, що у своїй сукупності також свідчить про відсутність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Також, обвинувачений просить врахувати, що за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 343 та ч. 1 ст. 366 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності взагалі сплили.
На цей час фізичні особи, які вносили заставу в якості забезпечення ОСОБА_14 виконання обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді, клопочать про повернення застави, оскільки термін дії застави складає понад 9 років, що є реальним тягарем для заставодавців зважаючи на такий довгий час існування запобіжного заходу.
Залишення поточного розміру застави буде непропорційним тягарем для заставодавців і застава у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити виконання ОСОБА_14 своїх процесуальних обов`язків та буде найбільш доцільним заходом на теперішній час, який збалансовує інтереси суспільства і держави та інтереси обвинуваченого та заставодавців.
А тому, ОСОБА_14 просить запобіжний захід у виді застави у розмірі 4 312 000 гривень змінити в частині суми застави, а саме зменшити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК до розміру, що становить 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 776 700 гривень. Суму застави повернути заставодавцям пропорційно до внесеної ними частини застави.
(2) Позиції учасників провадження
Захисник ОСОБА_22 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що на сьогоднішній день існують обставини, які дають підстави для зменшення розміру застави. Востаннє запобіжний захід переглядався у січні 2024 року. З моменту обрання запобіжного заходу пройшло вже 10 років. За цей період, ризики зменшилися, ОСОБА_14 демонструє бездоганну процесуальну поведінку, він з`являється на всі судові засідання, не перешкоджає судовому розгляду цієї справи. Він виїжджав за кордон і завжди повертався назад, а тому ризик переховування відсутній. Прокурор зібрав всі докази, а тому неможливо перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином. Відсутня інформація про можливий вплив на свідків, а тому такий ризик наразі нічим не підтверджується. Ризик вчинити інше правопорушення або продовжити у тому в якому обвинувачується відсутній. Захисник просив врахувати сімейний стан та характеризуючі обставини.
ОСОБА_14 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Вказав, що заставодавці не розраховували на такий тривалий розгляд цієї справи. Він не збирається переховуватися, а навпаки, своєю поведінкою сприяє належному судовому розгляду цієї справи.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання. Вказав, що свідки у справі не допитані. Позиція сторони захисту щодо фактичних обставин у цій справі не вказує на зменшення встановлених ризиків. Майновий стан обвинуваченого не свідчить, що такий розмір застави є непомірним для ОСОБА_14 . А тому, відсутні підстави для зменшення розміру застави.
(3) Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні клопотання
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та матеріали судового провадження, суд доходить висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 201 КПК обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК).
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не перевіряє обґрунтованість підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну обставин підозри, зміну або зменшення встановлених ризиків, які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому, суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування та судового розгляду.
За змістом клопотання та доводів, наведених у судовому засіданні підставою для зміни застосованого до ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді застави є відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК і як наслідок, можливість зменшення розміру застави.
Під час досудового розслідування цього кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20.05.2016 до ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також, визначено заставу у розмірі 5 512 000 гривень.
11.08.2016 ОСОБА_19 внесено в якості застави відносно ОСОБА_14 1 400 000 гривень, ОСОБА_20 - 1 600 000 гривень, ОСОБА_21 - 2 512 000 гривень.
За правилами ч. 4 ст. 202 КПК з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 07.12.2022 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 5 512 000 гривень змінено в частині суми застави, а саме зменшено її розмір до 4 612 000 гривень.
Ухвалою суду від 17.01.2024 запобіжний захід змінено в частині суми застави, а саме зменшено розмір застави, достатній для забезпечення виконання ОСОБА_14 своїх обов`язків до 4 312 000 гривень.
(3.1) Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 кримінального правопорушення
Поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені.
Проте воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Зважаючи на неї, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.
Разом з тим, згідно зі ст. 368 КПК ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
На даній стадії, коли особі пред`явлено обвинувачення та справа розглядається по суті, питання її причетності до кримінального правопорушення, наявності/відсутності складу певного кримінального правопорушення, факту завдання збитків, розміру цих збитків, достовірності, належності та достатності доказів відноситься до повноважень суду під час судового розгляду та ухваленні вироку.
Таким чином, питання обґрунтованості обвинувачення вирішуватиметься судом при ухваленні остаточного рішення.
(3.2) Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК
На обґрунтування зміни запобіжного заходу, сторона захисту посилалася на відсутність ризиків: незаконно впливати на учасників кримінального провадження, адже він звільнений з посади прокурора; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, адже всі матеріали зібрані; перешкоджати кримінальному провадженню; переховуватися від суду.
Перевіривши наведені аргументи сторони захисту, суд доходить висновку про наявність ризиків встановлених під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_14 .
Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
Слідчий суддя в ухвалі від 20.05.2016 зазначив, що «підозрюваний є кваліфікованим юристом і обізнаний з матеріалами кримінального провадження, в межах розслідування якого він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Може мати можливість спілкуватись з іншими учасниками дій, у вчиненні яких він підозрюється, та надавати їм поради за рахунок свого професійного досвіду, зокрема, і щодо знищення речових доказів чи документів. Частина свідків у кримінальному провадженні може зазнавати впливу з боку підозрюваного, оскільки перебуває в його службовому підпорядкуванні. За таких обставин, застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, а саме спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, можливості незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження».
Таким чином, слідчим суддею було встановлено три ризики, передбачені пунктами 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Перевіряючи актуальність встановлених ризиків, зокрема, ризику можливого впливу та надаючи оцінку можливості обвинуваченому незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження суд доходить до таких висновків.
КПК встановлює таку процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
Варто зазначити, що такий ризик як вплив на учасників, зокрема, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Під час досудового розслідування та судового розгляду, обвинуваченому стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, а тому, обвинувачений знає як їх дані, так і зміст наданих ними свідчень, що й надалі дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу на свідків.
Суд доходить висновку про достатню вірогідність такого ризику. ОСОБА_14 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Обираючи запобіжний захід слідчий суддя, в межах вказаного ризику, зазначив про те, що ОСОБА_14 є кваліфікованим юристом та має професійний досвід. При цьому, лише частина свідків можуть зазнавати впливу з боку нього, оскільки перебувають у службовому підпорядкуванні.
Таким чином, доводи про те, що ОСОБА_14 вже не працює на посаді заступника прокурора Київської області, а тому не зможе впливати на підпорядкованих осіб є необґрунтованими. Стороною захисту не доведено, що виключно всі учасники кримінального провадження, на яких може бути здійснено незаконний вплив, були у підпорядкуванні обвинуваченого.
Отож, ризик незаконно впливати на учасників у цьому кримінальному провадженні є наявним.
Суд доходить висновку про відсутність встановленого ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Так, у межах цього кримінального провадження вже встановлено усі обставини, що мають значення для провадження, а також встановлені усі причетні особи до можливого вчинення злочинів, про які йдеться в обвинувальному акті.
На цьому етапі кримінального провадження такий ризик як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів фактично перестав існувати.
Водночас, відсутність ризику перешкоджати кримінальному провадженню, стороною захисту необґрунтовано.
Судом установлено високу ймовірність вказаного ризику. Обвинувачений  ОСОБА_14 має реальну можливість впродовж тривалого часу ухилятися від кримінальної відповідальності, що за своєю суттю є формою перешкоджання кримінальному провадженню. Це, в свою чергу, може призвести до затягування провадження або ж навіть неможливості розгляду справи в розумні строки.
У зв`язку з викладеним, суд констатує наявність двох ризиків: 1) незаконно впливати на учасників у цьому кримінальному провадженні, зокрема, свідків; 2) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів звертає увагу, що сумлінне виконання обвинуваченим ОСОБА_14 покладених на нього процесуальних обов`язків жодним чином не свідчить про те, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, перестали існувати. Належне дотримання ним таких обов`язків свідчить про ефективність обраного запобіжного заходу та не може бути підставою для зміни чи скасування такого запобіжного заходу. Адже, ризик у кримінальному провадженні як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
(3.3) Щодо можливості зменшення суми застави
Як було зазначено вище, під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 20.05.2016 до ОСОБА_14 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також, визначено заставу у розмірі 5 512 000 гривень.
Такий запобіжний захід йому було обрано з урахуванням даних про особу та тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрювався ОСОБА_14 , можливі тяжкі наслідки та розмір завданої шкоди.
У подальшому ухвалами Вищого антикорупційного суду розмір застави зменшувався на 900 000 та 300 000 гривень відповідно. Наразі, обвинуваченому ОСОБА_14 визначено заставу у розмірі 4 312 000 гривень.
На думку суду, такий розмір застави в повній мірі забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальним законом обов`язків, а тому підстав для зміни запобіжного заходу (в частині зменшення визначеної суми застави) немає.
Наразі суд не встановив нових обставин, що давали б підстави для зменшення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного є актом добровільної волі такої особи.
Більше того, відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави заставодавцю роз`яснюється, у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Зазначені обвинуваченим та його захисником обставини в цій частині не є підставою для зміни запобіжного заходу.
З урахуванням вищевикладеного у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
На підставі викладеного, суд постановив:

-відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 42013110000000284 за обвинуваченням ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 343, ОСОБА_15 за ч. 5 ст. 191, ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366, ОСОБА_17 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді 

ОСОБА_23        ОСОБА_24