ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
09.02.2026	Справа № 910/11093/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участю секретаря судового засідання Молот Н.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження
позовну заяву 
Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз 9/1; ідентифікаційний код 30019801)
до 
Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ"» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 10-А, офіс 518; ідентифікаційний код 30732144)
про стягнення 13 732 187,95 грн,

Представники:
від позивача: Жирний О.С.;
від відповідача: Жданова В.П.;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі - АТ «Укртрансгаз»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ"» (далі - ТОВ «Еско-Північ»/відповідач) про стягнення 13 732 187,95 грн - заборгованості за договором транспортування природного газу №1512000784 від 17.12.2015.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем передбаченого договором обов`язку щодо оплати за надані послуги з доступу до потужності газотранспортної системи у квітні 2017 року.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 08.09.2025 позовну заяву АТ «Укртрансгаз» залишив без руху, встановив позивачу спосіб та строк усунення недоліків поданої позовної заяви.
12.09.2025 через систему «Електронний суд» від АТ «Укртрансгаз» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.09.2025 позовну заяву АТ «Укртрансгаз» прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 03.11.2025.
14.10.2025 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Еско-Північ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на неузгодженість сторонами величини послуг гарантованої потужності у період з 01.04.2017 по 30.04.2017, оскільки сторони не уклали відповідні додатки 1 та 2 до договору щодо розподілу потужності/транспортування природного газу. 
24.10.2025 через систему «Електронний суд» від АТ «Укртрансгаз» надійшла відповідь на відзив.
28.10.2025 через систему «Електронний суд» від ТОВ «Еско-Північ» надійшли заперечення на відповідь на відзив.
31.10.2025 до канцелярії суду від ТОВ «Еско-Північ» надійшло клопотання про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів у справі та витребування в АТ «Укртрансгаз» оборотно-сальдові відомості по рахунку 36 (чи інших рахунках для відображення взаєморозрахунків з покупцями) - розшифровки дебіторської заборгованості стосовно ТОВ «Еско-Північ» станом на 31.12.2017, 31.12.2018, 31.12.2019 та 31.12.2020 роки.
03.11.2025 суд протокольною ухвалою поновив відповідачу процесуальний строк на подання клопотання про витребування доказів у справі, при цьому, відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів з підстав необґрунтованості.
Суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.12.2025.
08.12.2025 у судовому засіданні суд оголосив перерву до 26.01.2026.
23.01.2026 через систему «Електронний суд» від АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Еско-Північ» надійшли додаткові пояснення у справі.
26.01.2026 судове засідання не відбулося у зв`язку із тривалою повітряною тривогою.
Господарський суд міста Києва ухвалами від 26.01.2026 повідомив сторін про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 09.02.2026.
09.02.2026 у судове засідання з`явилися представники АТ «Укртрансгаз» та ТОВ «Еско-Північ».
У судовому засіданні представник АТ «Укртрансгаз» підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а представник ТОВ «Еско-Північ», у свою чергу, проти задоволення позову заперечував із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - оператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ"» (далі - замовник) укладено договір транспортування природного газу №1512000784, за яким оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.
У п. 2.3. договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором, зокрема: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності).
За умовами п. 2.4. договору обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатку 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.
Згідно з п. 2.7. договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.
У відповідності до умов п. 6.1. договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).
Відповідно до п. 7.1. договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором, транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором, балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку встановленого, Кодексом.
Згідно з п. 7.3. договору тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього договору.
Пунктом 8.1. договору передбачено, що величина договірної потужності замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розділу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до цього договору.
Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2022, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015 (п. 17.1. договору в редакції додаткової угоди №2 від 13.12.2017).
20.09.2019 між позивачем та відповідачем укладено угоду про розірвання договору транспортування природного газу №1512000784від 17.12.2015, відповідно до п. 1 якої оператор і замовник дійшли згоди з 01.03.2019 розірвати договір транспортування природного газу від 17 грудня 2015 №1512000784. 
За умовами п. 2 угоди про розірвання, з 01.03.2019 зобов`язання сторін, що виникають із договору, припиняються, окрім фінансових зобов`язань, що виникли в період дії договору і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками в цій частині.
28.03.2017 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийняла постанову № 348 "Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і точок виходу для ПАТ «Укртрансгаз»", який становить 296,80 грн за 1 000, 00 куб. м. на добу без ПДВ.
Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр» (пункт 2).
ТОВ «Еско-Північ» стверджує, що не здійснило замовлення договірної потужності у квітні 2017 року, у зв`язку з чим сторони не уклали додаток 1 до договору. АТ «Укртрансгаз» у свою чергу зазначає, що у квітні 2017 року ТОВ «Еско-Північ», як газовидобувному підприємству, було забезпечено доступ до потужності газотранспортної системи та АТ «Укртрансгаз» розподілено потужність точки входу до газотранспортної системи шляхом прийняття від відповідача поданого ним на точку входу природного газу у загальному обсязі 38 556,233 тис. куб. м. (за вирахуванням обсягів протоків), що підтверджується інформацією зі Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ «Еско-Північ» №1 від 05.05.2017 за квітень 2017 року, а також актами приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року, складених та підписаних відповідачем з УМГ «Харківтрансгаз» від 03.05.2017 та з УМГ «Київтрансгаз» від 04.05.2017, відповідно до яких філією УМГ «Харківтрансгаз» у квітні 2017 року прийнято від відповідача природного газу в обсязі 37 174,361 тис. куб. м. та філією УМГ «Київтрансгаз» в обсязі 1 381,872 куб. м.
Отже, за розрахунком АТ «Укртрансгаз» вартість наданої відповідачу послуги розподілу потужності у квітні 2017 року складає 13 732 187,95 грн з ПДВ (38 556,233 тис. куб. м. * 296,80 грн + 20% ПДВ). 
Проте, ТОВ «Еско-Північ» за надані послуги не розрахувалося, внаслідок чого утворилась заборгованість в цій сумі.
За таких обставин, АТ «Укртрансгаз» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ТОВ «Еско-Північ» заборгованості за надані послуги за договором транспортування природного газу №1512000784 від 17.12.2015 у розмірі 13 732 187,95 грн.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.
Внаслідок укладення договору транспортування природного газу №1512000784 від 17.12.2015, між сторонами згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), виникли цивільні права та обов`язки.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).
Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 17.12.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір транспортування природного газу №1512000784 у формі Типового договору транспортування природного газу, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 №2497.
Поряд з наведеними нормами, що є загальними, які регулюють правовідносини з надання послуг та порядок виконання відповідних зобов`язань, спірні правовідносини між сторонами як суб`єктами ринку природного газу України також регулюються спеціальними нормами, якими регламентовані правовідносини, що виникають стосовно послуг у сфері функціонування газотранспортної системи України.
Зокрема, відносини між сторонами регулюються Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), затвердженим постановою Національної комісієї, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2493, Законом України "Про ринок природного газу", нормативно-правовими актами Регулятора, чинним законодавством та укладеним договором.
Відповідно до пунктів 2-3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС цей Кодекс є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.
За змістом пункту 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.
У відповідності до пункту 9 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком до договору транспортування природного газу.
Потужність фізичної точки входу до газотранспортної системи, до якої підключена система газовидобувного підприємства, надається виключно газовидобувному підприємству на період не менше одного року. Розмір потужності, що надається газовидобувному підприємству, визначається в договорі на транспортування природного газу (пункт 4 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС). 
Суд зазначає, що договором транспортування природного газу, який має місце у даному випадку, є договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).
Отже, відповідач, уклавши договір, набув статус замовника послуг транспортування у спірних правовідносинах та на підставі договору одержав доступ до потужності ГТС, для постачання природного газу власного виробництва і отримана відповідачем послуга в силу умов договору є платною.
Суд ураховує, що здійснення господарської діяльності з видобутку природного газу відповідачем знаходиться у прямій залежності від доступу до газотранспортної системи позивача, до якої на точці входу подається видобутий природний газ для подальшого транспортування, відповідно використовується її потужність. 
Так, за умовами договору та Кодексу ГТС розподіл потужності точки входу в газотранспортну систему здійснюється на платній основі шляхом надання відповідної послуги, без надання якої, відповідач не міг здійснювати постачання природного газу власного видобутку.
З матеріалів справи вбачається і не заперечується відповідачем, що останньому як газовидобувному підприємству, у квітні 2017 року забезпечено доступ до потужності газотранспортної системи та позивачем розподілено потужність точки входу до газотранспортної системи шляхом прийняття від відповідача поданого ним на точку входу природного газу у загальному обсязі 38 556,233 тис. куб. м, що підтверджується інформацією зі Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ «Еско-Північ» №1 від 05.05.2017 за квітень 2017 року, а також актом приймання-передачі природного газу в обсязі 37 174,361 тис. куб. м. за квітень 2017 року від 03.05.2017, укладеного між відповідачем та УМГ «Харківтрансгаз» та актом приймання-передачі природного газу в обсязі 1 381,872 тис. куб. м. за квітень 2017 року від 04.05.2017, укладеного між відповідачем та УМГ «Київтрансгаз» .
Зокрема, зафіксувавши у Звіті про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу ТОВ «Еско-Північ» №1 від 05.05.2017, а також в актах приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року від 03.05.2017 та від 04.05.2017 передачу на точці входу до газотранспортної системи природного газу в загальному обсязі 38 556,233 тис. куб. м., відповідач сам підтвердив передачу на точці входу до газотранспортної системи природного газу у вказаному обсязі, для чого скористався забезпеченим йому доступом до потужності точки входу.
Як зазначено судом вище, виходячи із положень умов договору вказана послуга є платною.
За таких обставин, ураховуючи встановлені вище обставини, суд вважає доведеним факт надання позивачем відповідачу послуг з розподілу потужності у квітні 2017 року в обсязі 38 556,233 тис. куб. м.
При цьому, суд звертає увагу ТОВ «Еско-Північ», що ані положення договору, ані положення Кодексу ГТС, ані будь який нормативно-правовий акт не дають відповідачу право користуватись потужністю газотранспортної системи безкоштовно, тим більше, що така потужність ГТС надається відповідачу для забезпечення ведення ним власної господарської (підприємницької) діяльності.
Доводи ТОВ «Еско-Північ» з посиланням на те, що додаток 1 до договору щодо розподілу потужності природного газу не укладався, а тому сторони не узгодили величини послуг гарантованої потужності у квітні 2017 року, суд вважає необґрунтованими, оскільки неукладеність додатку 1 до договору не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплатити фактично отримані від позивача послуги за договором, ураховуючи, що саме відповідачу необхідно було здійснити замовлення договірної потужності, але останній цього не зробив. 
У відповідності до умов п. 7.1. договору, вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором.
28.03.2017 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг прийнято постанову № 348 «Про встановлення тарифів на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу і точок виходу для ПАТ «Укртрансгаз», який становить 296,80 грн за 1000, 00 куб. м. на добу без ПДВ.
Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр" (пункт 2).
Отже, постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 набрала чинності 01.04.2017.
Разом із тим, судом встановлено, що дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 зупинено ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17, яку було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020.
Крім цього, на підставі постанови НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 постанову НКРЕКП від 28.03.2017 №348 - визнано такою, що втратила чинність.
Постанова НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 набрала чинності 01.01.2019.
За таких обставин, суд зазначає, що тариф, який був встановлений НКРЕКП постановою №348 від 28.03.2017, діяв з 01.04.2017 до 27.04.2017 включно, відповідно, на момент спірних правовідносин вказана постанова в частині тарифу для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1 000 куб. м на добу була чинною, що відповідачем не заперечується.
Отже, як заначено судом вище, позивач заявив до стягнення з відповідача заборгованість з оплати послуг за період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 38 556,233 тис. куб. м на суму 13 732 187,95 грн, проте суд вважає, що за період з 28.04.2017 по 30.04.2017 позивач не мав права застосовувати тариф, який був встановлений НКРЕКП №348 постановою від 28.03.2017, оскільки 27.04.2017 дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 було зупинено ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/5621/17.
Як вбачається із наданої АТ «Укртрансгаз» інформації про використання ТОВ «Експо-Північ» потужностей ГТС щодобово у квітні 2017 року у вигляді таблиці, у період з 01.04.2017 по 27.04.2017 відповідач отримав послуги з розподілу потужності в обсязі 34 838,808 тис. куб. м., що дорівнює 12 408 189,85 грн з ПДВ (34 838,808 тис. куб. м. * 296,80 грн + 20% ПДВ).
Проте, відповідач оплату за надані позивачем послуги з розподілу потужності у квітні 2017 року не здійснив, внаслідок чого, за висновком суду, у ТОВ «Еско-Північ» утворилась заборгованість у розмірі 12 408 189,85 грн.
Доводи відповідача про відсутність заборгованості перед позивачем із посиланням на підписаний сторонами акт звірки взаємних розрахунків, суд вважає недоведеними, оскільки у цьому акті не значиться договір №1512000784 від 17.12.2015.
Більше того, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до вимог ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Ураховуючи встановлені вище обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ «Укртрансгаз» до ТОВ «Експо-Північ» в частині стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу потужності у квітні 2017 року у розмірі 12 408 189,85 грн, що має наслідком часткове задоволення позову.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - задовольнити частково.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-сервісна компанія "Еско-Північ"» (04073, місто Київ, вулиця Рилєєва, будинок 10-А, офіс 518; ідентифікаційний код 30732144) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, місто Київ, Кловський узвіз 9/1; ідентифікаційний код 30019801) 12 408 189 (дванадцять мільйонів чотириста вісім тисяч сто вісімдесят дев`ять) грн 85 коп. - заборгованості та 148 898 (сто сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн 28 коп. - судового збору.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повний текст рішення складено: 18.02.2026.

Суддя Віта БОНДАРЧУК