Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року        м. Рівне

Справа № 559/5366/25
Провадження № 33/4815/534/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Москалик Т.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
потерпілого – ОСОБА_2 , 
представника потерпілого – Павленка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 березня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП
З матеріалів справи вбачається, що 30 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП №527990 про те, що 30 листопада 2025 року о 15 год. 00 хв. на 376 км + 400 м автодороги М-06 Київ-Чоп, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Dacia, н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Hyundai, н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду та мав намір здійснити розворот. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків, чим порушив п. 2.3.б, п. 12.1, п. 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову місцевого суду відносно нього у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про визнання ОСОБА_1 своєї вини, оскільки подане ним клопотання про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності не містило такого визнання, а навпаки — його позиція про відсутність вини викладена у письмових поясненнях, наявних у матеріалах справи.
Вказує, що суд формально зазначив про наявність доказів вини, однак не конкретизував, які саме докази покладено в основу рішення, не надав їм належної оцінки та не дослідив їх у сукупності, що свідчить про порушення вимог повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.
Доводить, що матеріали справи, зокрема схема місця ДТП, характер пошкоджень транспортних засобів та пояснення учасників і свідків, свідчать про те, що саме водій автомобіля Hyundai здійснив зміну напрямку руху (поворот ліворуч) у момент, коли автомобіль Dacia вже перебував у відповідній смузі, що виключає причинний зв`язок між діями ОСОБА_1 та настанням ДТП.
Вважає, що інкриміновані йому порушення п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України є необґрунтованими, оскільки він контролював рух транспортного засобу, дотримувався безпечної швидкості та дистанції, а сама дорожньо-транспортна пригода стала наслідком неправомірних дій іншого учасника руху.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_2 та його представника - адвоката Павленка М.В., про залишення постанови місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо.
Вказані вимоги закону при розгляді справи в суді першої інстанції були дотримані.
Згідно ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення п.п. 2.3 б, 12.1 та 13.1 ПДР України. 
Відповідно до п. 2.3.б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
У ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав та пояснив, що 30 листопада 2025 року він рухався на автомобілі Dacia, н.з. НОМЕР_1 , автодорогою у напрямку з м. Рівне до м. Львів.
Зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Hyundai, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який, здійснюючи поворот ліворуч, виїхав у смугу руху автомобіля Dacia у той момент, коли там вже перебував його транспортний засіб. На думку ОСОБА_1 , такі дії водія ОСОБА_2 свідчать про порушення вимог п. 10.1 ПДР України. При цьому вказав, що зазначені обставини підтверджуються постановою про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
Потерпілий ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду пояснив, що 30 листопада 2025 року він рухався на автомобілі Hyundai, н.з. НОМЕР_2 , автодорогою у напрямку з м. Рівне до м. Львів, маючи намір здійснити розворот у дозволеному місці. За його словами, він завчасно увімкнув покажчик лівого повороту та почав виконувати маневр, після чого відчув удар у ліву частину автомобіля.
Вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України.
Апеляційний суд приймає пояснення потерпілого ОСОБА_2 , оскільки вони повністю узгоджуються з матеріалами справи.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, ґрунтуються на зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах.
Відповідно до схеми місця ДТП від 30 листопада 2025 року, дорожньо-транспортна пригода мала місцена автодорозі М-06 Київ – Чоп 376+400 м. У схемі зазначено місця розташування транспортних засобів та місце їх зіткнення, край проїзної частини, розмітка 1.1, розмітка 1,6, дорожній кілометровий знак, напрямки руху транспортних засобів Hyundai та Dacia (а.с. 3). 
Окрім того, з схеми ДТП вбачається, що транспортні засоби отримали такі пошкодження:
- у автомобіля Dacia, н.з. НОМЕР_1 , пошкоджено праву передню бокову частину транспортного засобу;
- у автомобіля Hyundai, н.з. НОМЕР_2 , пошкоджено ліву передню бокову частину транспортного засобу. (а.с. 3, зворотня сторона). 
Крім того, зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що місце зіткнення транспортних засобів розташоване на смузі зустрічного руху відносно напрямку руху автомобіля Hyundai, що свідчить про виконання ним маневру розвороту (повороту ліворуч) у момент настання пригоди.
Зазначені обставини узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_2 щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди та підтверджують, що зіткнення відбулося під час виконання ним відповідного маневру.
Виходячи з аналізу та оцінки протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1), схеми місця ДТП (а.с. 3), характеру пошкоджень транспортних засобів (а.с. 3, зворотня сторона), суд приходить до висновку, що ДТП мала місце при визначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах.
Пошкодження транспортного засобу сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33, ст. 38 КУпАП в межах санкції ст.124 КУпАП.
На думку апеляційного суду таке стягнення буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст.6 ЄКПЛ, ст.294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович