Справа № 331/650/25
Провадження № 2/331/262/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року       м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого – судді Скользнєвої Н.Г.
при секретарі – Постарнак М.М.

учасники справи:
представники:
позивача адвокат Тихомирова М.О.,
відповідача ОСОБА_1 ,

розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом  ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Тихомирової Марії Олегівни до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авангард-2019», третя особа – ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2025 року ОСОБА_2 в особі представника – адвоката Тихомирової М.О. звернувся до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя ( далі – суд) з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авангард-2019» (далі - ОСББ «Авангард-2019», ОСББ), третя особа – ОСОБА_3 , за результатами розгляду якого просив стягнути з відповідача на свою користь : витрати на усунення шкоди, спричиненої його майну, а саме квартирі АДРЕСА_1 , неналежним утриманням будинку АДРЕСА_2 та прибудинкової території у розмірі 9 024,00 грн.; витрати на встановлення діагнозу дружині позивача у розмірі 1 040,00 грн.; витрати на проведення досліджень щодо виявлення плісняви і грибків у вищевказаній квартирі у розмірі 820,0 грн. та витрати на правничу допомогу. (т. 1 а.с. 1- 4;)
В подальшому, а саме 03 квітня 2025 року , позовні вимоги були уточнені ( т.1, а.с.85-90). У заяві від 03.04.2026 року позивач в особі представника – адвоката Тихомирової М.О. просив : стягнути з відповідача на свою користь витрати на усунення майнової шкоди в розмірі 8 341, 00 грн. ; витрати на проведення досліджень щодо виявлення плісняви і грибків у розмірі 820,0 грн. та витрати на правничу допомогу. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.05.2019 року зареєстровано ОСББ «Авангард - 2019» (надалі - ОСББ). 05.07.2020 р. та 27.03.2021 р. були проведені загальні збори співвласників ОСББ, на яких правління звітувало про виконання кошторису за попередній рік, звітувала ревізійна комісія про фінансово-господарську діяльність, затверджувався кошторис на поточний рік і визначався розмір відповідного внеску. Розглядалося питання банківського кредиту на повну заміну даху будинку , але ця пропозиція була відхилена співвласниками будинку. У 2021році ОСОБА_2 неодноразово звертався до правління ОСББ з вимогами щодо ремонту даху, а саме - перекриття дірок, які утворилися в результаті руйнування шиферу на даху, через які потрапляли опади і завдяки чому стелі та стіни в усіх кімнатах, належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 , були вологими і піддавалися руйнуванню і ураженню пліснявою та грибком. Однак, усунення зазначених недоліків не здійснювалося. Незважаючи на те, що вимоги про ремонт даху будинку ігнорувалися, ОСОБА_2 до лютого 2022 року сумлінно виконував свої зобов`язання щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території. У квітні 2022 року голова правління - ОСОБА_4 виїхала з території України і діяльність ОСББ фактично припинилась. Не здійснювалося прибирання територій, не проводилась дезінфекція приміщень загального користування, не проводились необхідні поточні ремонтні роботи по будинку і за період 2022- 2024 не було проведено загальних зборів співвласників будинку. Робота правління ОСББ відновилася у серпні 2023 року, але перерахунок внесків за час, коли послуги не надавалися, не був здійснений. У жовтні-листопаді 2023 року ОСОБА_2 разом з іншими сусідами подали правлінню ОСББ акти-претензії щодо неналежного надання послуги, однак вони залишені без задоволення і більш того на них до суду було подано позови про стягнення заборгованості за управління та утримання будинку і прибудинкової території. Неналежне надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території призвело до необхідності проведення ремонтних робіт і лікування дружини від алергії на плісняву та грибки, що спричинило йому матеріальну шкоду, яку він просить стягнути з відповідача.
Ухвалою суду від 4 лютого 2025 року провадження у справі відкрито ; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (т. 1, а.с. 14-15).
24 лютого 2025року від представника відповідача надійшов відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає і просить відмовити в його задоволенні на підставі такого. У період 2024-2025років ОСББ здійснило ремонтні роботи даху багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договорами підряду та актами здачі-приймання робіт. Відповідно до акту № 90-01/24 від 21.11.2024 в квартирі позивача дійсно є сліди плісняви, яка є наслідком ремонтних робіт, які зроблені власниками квартири без дотримання будівельних норм, що перетворило квартиру на «термос». Позивач не надав доказів на підтвердження того, що він звертався до ОСББ з вимогами відремонтувати дах, також відсутні докази на підтвердження витрат ОСОБА_2 та того, що шкода завдана саме неналежним наданням послуг з утримання будинку ОСББ. Також не доведена сума шкоди, а витрати на встановлення діагнозу дружини позивача не стосуються предмету спору. Судові витрати також не доведено належними доказами. Окрім іншого зазначено, що ОСББ своєчасно та в повній мірі надає послуги з утримання будинку, а загальні збори протягом 2022-2024 років не проводилося у зв`язку з тим, що багато мешканців виїхали за межі країни. (т. 1 а.с. 29-31)
03 березня 2025 року представником позивача – адвокатом Тихомировою М.О. через Електронний суд подано заперечення на відзив, в яких зазначено, що претензія по ремонту даху була обговорена на загальних зборах співвласників ОСББ у 2021 році. Але ремонт не здійснювався протягом 2022-2024 років, що призводило до зростання шкоди квартири позивача. 16.08.2023 року ОСОБА_2 звернувся з претензією до ОСББ, однак належних дій не було зроблено. 04.11.2023 ОСОБА_2 звернувся до ОСББ з актом-претензією, на яку йому було надано відповідь, що відповідач не вбачає порушень. 04.11.2024 ОСОБА_2 звернувся до ОСББ з актом-претензією щодо ураження пліснявою та грибками його квартири, що підтверджується фото з телефону. Після чого комісія створена ОСББ прибула до нього в квартиру на огляд пошкоджень, але підписати акт-претензію члени комісії відмовилися і відповідь не надали. 21.01.2025 року позивач ще раз звернувся з актом-претензією, яка також залишена відповідачем без відповіді. 12.02.2025 року було проведено ремонтні роботи даху шляхом заміни шиферу на місцях де були діри. (т. 1, а.с. 52-55)
03 квітня 2025 року представником позивача через Електронний суд подано уточнену позовну заяву (т. 1, а.с. 85-90).
14 квітня 2025 від представника відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву, з якого вбачається, що позов стороною відповідача не визнається з підстав, зазначених у первісному відзиві на позов (т. 1, а.с. 103-107).
24 квітня 2025 року представником позивача через Електронний суд подановідповідь на відзив, де зазначено, що відповідно до відзиву правління ОСББ знало з 27.03.2021 про необхідність негайного ремонту даху будівлі і відмовляло в його ремонті шляхом заміни окремих секцій шиферу, посилаючись на крихкість, неможливість закріпити та відсутність спеціалістів. Таке невиконання своїх обов`язків призвело до затікання опадів крізь діри і як наслідок, розповсюдження цвілі та грибків у квартирі позивача. Щодо ремонту, який проведений наприкінці 2024 на початку 2025 років, позивач зазначає, що після опадів 31.03.2025 у ванній кімнаті його квартири, на стіні, яка виходить у під`їзд, знову з`явилися намокання, що підтверджується фото фіксацією. Також зазначив, що висновок про те, що цвіль та грибок у його квартирі спричинений недотриманням будівельних норм не підтверджено належними доказами. (т. 1 а.с. 111-116)
Ухвалою суду від 01 травня 2025 року підготовче провадження по справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті ( т.1, а.с. 152).
08 вересня 2025 року на виконання розпорядження суду позивачем подано належні копії доказів понесених витрат, а саме дублікати чеків на закупівлю будівельних матеріалів, ячкі у попередньому вигляді були додані до позованої заяви в неналежній якості (т. 1, а.с. 198-208).
10 листопада 2025 року представником позивача через Електронний суд подано заяву про звільнення від сплати судового збору (т. 1, а.с. 222-223). 
Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору відмовлено (т. 1, а.с. 230).

У судовому засіданні представник позивача пояснив, що підтримує позов в повному обсязі та просить його задовольнити на підставі наявних доказів.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні у зв`язку з недоведеністю. 
Третя особа в судові засідання не з`являлася, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином ; про причину неявки суд не повідомляла, заяв по суті справи суду не надала.

Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи.
Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом статті 1166 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини в цій справі, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому обов`язковими умовами відповідальності є наявність шкоди, протиправність поведінки, причинно- наслідковий зв`язок між такою поведінкою та шкодою, а також вина.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що саме на позивача покладається обов`язок доведення факту заподіяння шкоди, її розміру, протиправності поведінки відповідача та наявності причинно- наслідкового зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою.
Водночас відповідач має довести відсутність своєї вини у заподіянні шкоди, якщо позивачем доведено інші елементи складу цивільного правопорушення.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, ОСОБА_2 проживає в багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 в квартирі АДРЕСА_2 .
Правовстановлюючі документи в матеріалах справи відсутні.
Для утримання будинку та прибудинкової території співвласниками зазначеного багатоквартирному будинку створено ОСББ «Авангард – 2019».
27 березня 2021 року протоколом загальних зборів ОСББ « Авангард-2019» № 05/21 проголосовано про прийняття рішення щодо впровадження проекту енергомодернізації будинку шляхом капітального ремонту огороджувальних конструкцій з їх утеплення ( а.с.32-35,т.1)
Згідно договору підряду № 114 від 01.12.2024 року ( а.с.39-40,т.1) були зроблені підрядні роботи згідно акту здачі – приймання виконаних робіт від 10.01.2025 року згідно кошторису № 114 від 01.12.2024 року ( а.с.41,т.1.
Згідно договору підряду № 113 від 16.11.2024 року ( а.с.37-38,т.1) були зроблені підрядні роботи згідно акту здачі – приймання виконаних робіт від 10.01.2025 року згідно кошторису № 113 від 16.11.2024 року ( а.с.42,т.1).
Роботи за вказаними договорами були спрямовані на ремонт шиферу на покрівлі та конька покрівлі багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 

Згідно з актом № 90-01/24 від 21.11.2024 загального огляду квартири позивача комісією встановлено, що мешканці квартири виконали самовільно ремонтно- будівельні роботи з порушенням будівельних норм і правил, перетворивши квартиру на «термос», оскільки вся волога, що з`являєтьсчя під час експлуатації приміщень в квартирі залишається всередині, бо в квартирі відсутня вентиляція, що є причиною появи цвілі в квартирі ( а.с.43,т.1). 
Зміст глави 82 ЦК присвячений зобов?язанням, що виникають не з договорів, а із завдання шкоди. 
У статті 1166 ЦК міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: 
а) наявність шкоди;
б) протиправна поведінка заподіювача шкоди;
в) причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; 
г) вина. 
Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. 
Вимоги про збитки за період 2022-2023 р.р. в розмірі 3 008,00 грн. не підтверджуються належними доказами. Акт-претензія від 04.11.2023 року та заява від 01.04.2021року не стосуються протікання даху. (т. 1 а.с. 57-58). 
На а.с. 59-60,т.1 міститься звернення ОСОБА_2 , яке стосується його заперечень після отримання попередження від ОСББ « Авангард-2019» про наявність у нього заборгованості на утримання будинку і які не містять будь-яких претензій щодо протікання даху будинку ( а.с.66).
Вимоги про збитки за період 2023-2024 в розмірі 3 008,00 грн. не підтверджуються належними доказами. Акт-претензія про перевірку кількості та/або якості комунальних послуг та послуги з утримання від 04.11.2024року про відшкодування збитків у розмірі 3 008 грн. (т. 1, а.с. 66), складений ОСОБА_2 , не підписаний другою стороною. Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження його надіслання відповідачу та доказів понесених позивачем витрат.
Вимоги про збитки за період 2024-2025 р.р. в розмірі 2 325,00 грн. також не підтверджуються належними доказами. Акт-претензія про перевірку кількості та/ або якості комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території від 21.01.2025року , складений ОСОБА_2 містить суму в розмірі – 3 008,00 грн., та не підписаний другою стороною. (т.1, а.с. 68). Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів на підтвердження його надіслання відповідачу та доказів понесених позивачем витрат.
На а.с.9 зв., т.1 міститься квитанція від 27.01.2025 року, яка, як зазначає позивач, є доказом понесених ним витрат на відновлення стану квартири після протікання даху. Разом з тим, надана позивачем квитанція сама по собі не підтверджує ані обсяг виконаних відновлювальних робіт, ані необхідність їх проведення, ані причинно- наслідковий зв`язок між протіканням даху та понесеними витратами. Матеріали справи не містять розрахунків (калькуляції) спеціалістів, дефектного акта, висновків експертів чи інших належних і допустимих доказів, які б підтверджували обсяг пошкоджень, перелік необхідних робіт та матеріалів, а також їх вартість.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами протиправна поведінка заподіювача шкоди ( відповідача); причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача ( відповідача) ; вина; розмір понесених витрат та їх обґрунтованість, у зв`язку з чим відповідні вимоги задоволенню не підлягають. 
Щодо вимог про стягнення витрат на проведення досліджень щодо виявлення грибків в розмірі 820,00 грн. слід зазначити таке.
На підтвердження вказаної вимоги позивачем в якості доказу надано результат № 32-35 санітарно-мікробіологічного дослідження , проведеного Мікроболіологічною лабораторією ( т.1,а.с.10).
Судом встановлено, що наданий позивачем результат № 32-35 санітарно- мікробіологічного дослідження не містить обов`язкових реквізитів, зокрема печатки установи, вихідного номера та дати його складання, що унеможливлює встановлення походження такого документа, часу його виготовлення та відповідності вимогам до оформлення офіційних документів.
Оцінивши зазначений документ у сукупності з іншими доказами, суд дійшов висновку, що він не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, оскільки не дає можливості встановити достовірність викладених у ньому відомостей та їх зв`язок із предметом доказування у даній справі. Результат санітарно-мікробіологічного дослідження не має ні печатки, ні вих. №, ні дати. (т. 1 а.с. 10). Отже, зазначений доказ є неналежним. 
Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували причину виникнення грибка і плісняви у квартирі, зокрема відсутні висновки експертів або інші спеціальні дослідження, що встановлювали б причинно – наслідковий зв`язок між заявленими позивачем обставинами та виникненням відповідних пошкоджень.
При цьому відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Однак належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано, клопотань про призначення судової експертизи сторонами не заявлялося.
За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність обставин щодо причин виникнення грибка та плісняви, а також їх зв`язку з діями чи бездіяльністю відповідача, що виключає можливість задоволення відповідної позовної вимоги.
Вимога, яка зазначена у первісному позові, а саме щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 витрат на встановлення діагнозу його дружині – ОСОБА_5 в розмірі 1 040,00 грн. не міститься в уточненій заяві, але позивач і не звертався до суду із заявами про відмову від цієї вимоги, або про залишення її без розгляду. Тому ця вимога підлягає розгляду по суті. 
В первісній позовній заяві позивач зазначав, що наявність у квартирі грибка та плісняви призвела до погіршення стану здоров`я його дружини ОСОБА_6 у зв`язку з наявністю у неї алергічних реакцій на такі фактори.
На підтвердження наведеного позивачем надано консультативний висновок спеціаліста від 16.01.2025 року, виготовлений Алергоцентром, у якому як пацієнта зазначено ОСОБА_6 , а також квитанцію : 008914 про оплату медичних послуг в розмірі 1 040,00 грн. ( а.с.6,7, т.1).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За приписами частини першої статтів 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається.
Оцінюючи подані докази, суд враховує, що консультативний висновок спеціаліста не містить відомостей, які б свідчили про причинно- наслідковий зв`язок між станом житлового приміщення та погіршенням стану здоров`я зазначеної особи, а також не підтверджує, що такі обставини виникли саме внаслідок дій чи бездіяльності відповідача.
Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували родинні відносини між ним та особою, щодо якої надано медичний висновок, а також факт їх спільного проживання у спірній квартирі, що унеможливлює установлення зв`язку між заявленими обставинами та особою, інтереси якої, як стверджується, були порушені.
Також суд бере до уваги, що квитанція про оплату медичних послуг не містить відомостей про особу платника, у зв`язку з чим не підтверджує факт понесення саме позивачем відповідних витрат.
При цьому зазначена у медичному висновку особа до участі у справі як сторона чи інша особа не залучена, самостійних вимог не заявляла, що виключає можливість вирішення питання про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням їй медичних послуг, на користь позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами ані факту понесення ним витрат, ані причинно- наслідкового зв`язку між заявленими обставинами та діями відповідача, у зв`язку з чим підстави для задоволення вимог у цій частині відсутні.
Щодо інших доводів сторін суд зазначає, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Питання належного вмотивування судового рішення розглядав ЄСПЛ у справі «Єлісей-Узун і Андоні проти Румунії» (заява № 42447/10), передає інформаційний ресурс ECHR: UkrainianAspect.
В ході вирішення питання про забезпечення дотримання гарантій ст. 6 Конвенції ЄСПЛ, зокрема, нагадав про власну прецедентну практику щодо принципу змагальності, принципу рівності процесуальних можливостей сторін, а також обставини, за яких оцінка національного суду фактів у конкретній справі може вважатися «довільною». Зокрема, у Страсбурзі навели справи «Регнер проти Чеської Республіки» та «Д.М.Д. проти Румунії».
Раніше ЄСПЛ постановляв, що самі судді повинні дотримуватися принципу змагальності, зокрема, коли вони відхиляють апеляцію або задовільняють позов на підставі питання, порушеного судом за власним бажанням. У зв`язку з цим важливо, щоб ті, хто пред`являв свої претензії до суду, покладалися на належне функціонування системи правосуддя: це забезпечується, серед іншого, впевненістю в тому, що сторона спору буде заслухана щодо всіх обставин справи.
Іншими словами, законним є те, що сторони спору сподіваються, що вони будуть проінформовані про те чи потребує певний документ або довід їх коментаря.
Суд нагадав, що пункт 1 статті 6 зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Ступінь застосування цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Більше того, необхідно враховувати, зокрема, різноманітність доводів, з якими сторона у справі може звернутися до суду, та відмінності, що існують у Договірних Державах стосовно встановлених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків та викладення і підготовки судових рішень. Ось чому питання про те, чи виконав суд обов`язок умотивувати своє рішення, як того вимагає стаття 6 Конвенції, можливо вирішити лише з обставин відповідної справи.
На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами позовні вимоги, а тому позов не підлягає задоволенню.
Надалі, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилався на положення Закону України « Про захист прав споживачів» та, як наслідок, вважав себе звільненим від сплати судового збору.
Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України « Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою діяльністю. При цьому під продукцією у розумінні цього Закону слід розуміти будь-який товар, роботу чи послугу ( п.19 ч.1 ст.1 Закону).
Аналіз наведених норм свідчить, зо дія зазначеного Закону поширюється на правовідносини, які виникають між споживачем та продавцем, виконавцем робіт або надавачем послуг, тобто за наявності відповідних договірних відносин щодо придбання товарів, виконання робіт або надання послуг.
Разом з тим спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з неналежним утриманням даху багатоквартирного будинку, що, за твердженням позивача призвело до потрапляння атмосферних опадів до квартири та завдання шкоди його майну. Такі правовідносини є деліктними та регулюються нормами цивільного законодавства, зокрема положеннями про відшкодування шкоди, а не законодавством у сфері захисту прав споживачів.
Доказів існування між сторонами договірних правовідносин щодо надання послуг або виконання робіт, які б підпадали під дію Закону України « Про захист прав споживачів», матеріали справи не містять.
Саме по собі посилання позивача на Закон України « Про захист прав споживачів» не змінює правової природи спірних правовідносин.
За таких обставин суд дійшов висновку, що положення Закону України « Про захист прав споживачів» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а відтак підстави для звільнення позивача від сплати судового збору відсутні.
У ході розгляду справи судом було звернуто увагу позивача в особі його представника – адвоката Тихомирової М.О. не необхідність сплати судового збору, однак позивач відповідний обов`язок не виконав.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з позивача на користь держави судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у розмірі 1 211,20 грн. ( за ставками за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, які діяли станом на день звернення позивача до суду з цим позовом). 

На підставі викладеного, керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову  ОСОБА_2 ( адреса : АДРЕСА_3 ) в особі представника – адвоката Тихомирової Марії Олегівни (РНОКПП НОМЕР_1 ) до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Авангард-2019» ( адреса : м. Запоріжжя, вул.Гоголя, буд.161Б, ЄДРПОУ 42986909), третя особа – ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_4 ), про відшкодування шкоди, відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_2 (   АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Судове рішення складено 07 квітня 2026 року.

Суддя: Н.Г. Скользнєва