ПОСТАНОВА 
Іменем України

20 березня 2026 року        м. Кропивницький

справа № 401/4701/23
провадження № 22-ц/4809/221/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Письменного О.А.,
суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2025 року (суддя Волошина Н. Л.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

28 грудня 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24 березня 2020 року у розмірі 63344,63 гривень станом на 07.11.2023, що становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), а також просив стягнути 2684 грн судових витрат.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24 березня 2020 року відповідач підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 24 березня 2020 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. 
На підставі укладеного договору відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі до 70000 гривень на платіжну картку НОМЕР_1 .
Вказав, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. А відповідач своєчасно не сплатив заборгованість за кредитом, відсотками, та іншими зобов`язаннями відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості.
Зазначив, що прострочення відповідачем зобов`язання сягнуло понад 90 днів, тому на підставі 5.17 п.5 Розділу ІІ Умов вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30 липня 2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Станом на 07 листопада 2023 року загальний розмір заборгованості за вказаним договором становить 63344,63 грн.
Заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 24 березня 2020 року у розмірі 63344,63 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
08 серпня 2025 року, не погодившись із ухваленим заочним рішенням, ОСОБА_1 подав заяву про його перегляд до суду першої інстанції, в якій просив скасувати рішення.
26 серпня 2025 року ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.
Після чого, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Глушко Зої Вікторівни, оскаржив це заочне рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано доказів прийняття ним пропозиції від кредитора. Крім того, позивачем не доведено погодження між сторонами договору збільшення кредитного ліміту у розмірі 70000 грн.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.
У справі встановлено, що відповідач звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 24 березня 2020 року, відповідно до якої відповідач погодився з тим, що анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а. с. 12).
Зі змісту анкети-заяви від 24 березня 2020 року вбачається, що вона є також заявою на відкриття рахунку, в якій відповідач просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку.
Згідно з пунктом 6 анкети-заяви, відповідач просив вважати його власноручний підпис або його аналоги, у тому числі удосконалений електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним відкритим ключем.
До договору банком також долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, в редакції, затвердженій протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року, яка набуває чинності з 27 листопада 2021 року (а. с. 13-25).
Колегія суддів звертає увагу, що Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, в редакції, що була чинною під час укладання між сторонами договору від 24 березня 2020 року в матеріалах справи – відсутня.
Крім того, до позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, який, серед іншого, містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача (а. с. 26-30).
Також із позовної заяви вбачається, що відповідач отримав кредит в розмірі 70000 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок.
Однак, 08 серпня 2025 року при перегляді місцевим судом заочного рішення позивач долучив до матеріалів справи довідку про встановлення кредитного ліміту для клієнта ОСОБА_1 , з якої вбачається що 24 березня 2020 року ліміт був встановлений на рівні 15000 грн (а. с. 95).
Доказів щодо погодження між сторонами договору збільшення кредитного ліміту до 70000 грн в матеріалах справи - відсутні.
Обґрунтування того, чому при встановленому кредитному ліміті 15000 грн (початкове тіло кредиту) заборгованість за наданим кредитом (тілому кредиту) станом на 07 листопада 2023 року склала 63344,63 грн, позивачем не наведено. При цьому, що позивачем не вказано та не надано доказів того, що кредитний ліміт збільшувався за погодженням з відповідачем, чи використовувався овердрафт.
Із виписки по особовому рахунку чітко прослідковується, що відповідач користувався кредитними грошима, отримував кошти через банкомати, розраховувався в торгівельних мережах, здійснював перекази, тощо, а отже отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, що достовірно підтверджується доданим Банком до апеляційної скарги рухом коштів по картці НОМЕР_1 (а. с. 96-103).
До позовної заяви позивачем додано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 24 березня 2020 року, станом на 07 листопада 2023 року.
Як вбачається із вищевказаного розрахунку заборгованості загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) становить 63344,63 грн. При цьому, загальний залишок заборгованості за відсотками 0 грн, заборгованість за пенею - 0 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0 грн.
Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг. Прострочене тіло кредиту є сумою, яку позичальник не повернув.
Разом з тим позивач зазначив, що ні відсотки, ні штрафні санкції не нараховувалися.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У відповідності до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.
Виходячи з висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства»). Проте таке доведення може впливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)
Оскільки Банк в повному обсязі виповнив свої зобов`язання та надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 15 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, який у подальшому збільшив до 70 000 грн без згоди позичальника, Банк має право на повернення фактично отриманої відповідачем суми кредитних коштів в розмірі 15 000 грн
Аналогічну позицію вислови Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі ЄУН 509/4632/16.
Отже, вимоги Банку є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь Банку заборгованість за тілом кредиту в сумі 15 000,00 грн.
Суд першої інстанції не звернув уваги на ключові обставини та не врахував правову позицію Верховного Суду, що призвело до помилкового висновку про повне задоволення позову.
Враховуючи усе наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а заочне рішення суду першої інстанції - скасувати, як ухвалене з порушенням наведених вище норм процесуального права, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (15 000,00 / 63 344,63) ? 100 = 23,68%), вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 635,57грн, а з позивача на користь відповідача стягнути судовий збір за перегляд заочного рішення та подання апеляційної скарги у розмірі 2827,87 грн.
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено ст. 15 ЦПК України.
Стаття 137 ЦПК України визначає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Як свідчать матеріали справи, відповідно до договору про надання правової допомоги від 23 липня 2025 року (а.с. 133) професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції надавала адвокат Глушко Зоя Вікторівна.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції відповідач надав суду акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 25 вересня 2025 року, відповідно до якого адвокат Глушко Зоя Вікторівна надала наступну правову допомогу: Консультації. Ознайомлення з матеріалами справи та їх аналіз. Роз`яснення клієнту норм законодавства у спорі. Підготовка та подача заяви про перегляд заочного рішення. Складання та подача до суду апеляційної інстанції скарги на заочне рішення суду. Вартість наданих послуг - 11 000 грн. (а.с. 133 зворот).
Відповідно до ч.13 ст.133 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно п.3) ч.2 ст.141 ЦПК України Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи відмінні від судового збору покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов, як і апеляційна скарга, задоволені частково, розмір витрат на правничу допомогу підлягає пропорційному зменшенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

Ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 лютого 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.
Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. заборгованості за договором про надання банківських послуг від 24 березня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 635,57 грн судового збору.
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 2827,87 грн судового збору за перегляд судом рішення першої інстанції та розгляд справи судом апеляційної інстанції.
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 2800 грн витрат на правничу допомогу. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич