П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/483/25	

Перша інстанція суддя Устинов І. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому заявлено вимоги до Військової частини НОМЕР_1 , а саме:
- визнання протиправною бездіяльність щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з липня 2023 по грудень 2023 включно, в розрахунку до 100000 грн за кожен місяць, пропорційно часу участі у бойових діях, та заходах, або у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом);
- зобов`язання нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, з липня 2023 по грудень 2023 включно, в розрахунку до 100000 грн за кожен місяць, пропорційно часу участі у бойових діях, та заходах, або у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 позов задоволено частково, а саме:
- визнано бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, в розрахунку до 100000грн. на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за період з серпня 2023 по грудень 2023 включно;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, в розрахунку до 100000 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за період з серпня 2023 по грудень 2023 включно, з урахуванням правової оцінки наданої у рішенні суду та фактично виплачених сум.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині.
Вимоги апеляційної скарги позивача обґрунтовано тим, що в липні 2023 позивач брав безпосередню участь у бойових діях, де 23.07.2023 отримав поранення, у зв`язку з чим, у період з 24.07.2023 по 04.08.2023, перебував на стаціонарному лікуванні. При цьому, апелянт зауважує, що додаткову винагороду у розмірі 74193,55грн., за липень 2023 (виплачена військовою частиною у серпні 2023), була нарахована за участь у бойових діях до отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не як помилково вказав суд першої інстанції за час перебування на стаціонарному лікуванні. З підстав наведеного, апелянт вважає, що має право на отримання додаткової винагороди, визначеної Постановою №168 від 28.02.2024, за час перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, зокрема і за липень 2023. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , зокрема, у період з липня 2023 проходив військову службу, у військовій частині НОМЕР_1 , та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 №642/2655 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) 23.07.2023, під час безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини поблизу АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 одержав вибухову травму, множинні вогнепально-уламкові поранення лівого плеча, передпліччя, кисті та правого передпліччя з вогнепальним переломом фаланги 4-го пальця. (а.с.46) 
Після отриманого поранення, позивач перебував на стаціонарному лікуванню у різних закладах охорони здоров`я, а саме:
з 24.07.2023 по 26.07.2023 - у КПП «Міська клінічна лікарня №4 Дніпровської міської ради» (а.с.43-44);
з 27.07.2023 по 04.08.2023 – у КНП «І територіальне медичне об`єднання м.Львова» (а.с.45);
з 12.09.2023 по 29.09.2023 – у КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради (а.с.47).
Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 №1572, 09.11.2023 проведено медичний огляд позивача та зроблено висновок про причинний зв`язок травми: травма так, пов`язана із захистом Батьківщини; згідно класифікатора розподілу травм та ступенем тяжкості – травма відноситься до тяжких; на підставі ст.81 графи ІІ Розкладу хвороб – потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів. (а.с.49)
Відповідно до виписки з розрахункового рахунку позивача, військовою частиною НОМЕР_1 було нараховано додаткова винагорода, на підставі Постанови №168, у наступному розмірі (з урахуванням виплати у наступному календарному місяці за попередній): за липень 2023 – 74193,55грн., з серпня по грудень 2023 – 0грн. (а.с.67-68) 
16.12.2024 позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив, зокрема, зазначити підстави не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди, визначеною Постановою №168 від 28.02.2022, за період з липня 2023 по грудень 2023, однак відповіді не отримав. (а.с.13-16)
На думку позивача, у спірний період його перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення, внаслідок отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (з липня 2023 по грудень 2023), відповідачем протиправно не виплачено грошову додаткову винагороду у збільшеному розмірі до 100000грн., визначеною Постановою №168 від 28.02.2022, у зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з того, що на підставі Постанови КМУ №168 від 28.02.2022, з урахуванням медичної документації, наявної в матеріалах справи, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000грн. на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу до іншого, та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК, за період з серпня 2023 по грудень 2023 включно, яка протиправно не була виплачена військовою частиною НОМЕР_1 . Разом з тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог в частині періоду, а саме за липень 2023, зазначаючи про те, що у серпні 2023 позивачу було нараховано додаткову винагороду, у розмірі 74193,55грн., за липень 2023. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то перевірка законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог, апеляційним судом не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи судова колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч.1 ст.9 Закон №2011-XII).
Згідно з абз.1,2 ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, згідно з Указом Президента від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, п.1 якої (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
За аналізом наведених правових норм можна дійти висновку, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану, яка встановлена Постановою №168, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовців, виплата якої, з одного боку, має регулярний щомісячний характер, а, з іншого, - обмежена строком дії воєнного стану в Україні. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000грн. є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (надалі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Таким чином, підставою для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі 100000грн., за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), а умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання такого поранення (контузії, травми, каліцтва).
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 05.09.2025 у справі №600/3296/23-а, від 30.05.2025 у справі №380/27432/23, від 27.08.2025 у справі №280/7364/23, від 27.11.2024 у справі №380/20587/23.
Так, за наслідком розгляду даної справи, суд першої інстанції встановив, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди, визначеною Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за період перебування на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, та у відпустці для лікування після тяжкого поранення, на підставі довідки ВЛК, за період з липня 2023 по грудень 2023, у збільшеному розмірі до 100000грн., пропорційно часу перебування на лікуванні.
Судова колегія погоджується з таким висновком, оскільки довідкою військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 №642/2655 підтверджено отримання позивачем травми під час виконання бойового завдання, а подальше перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я підтверджується виписками з медичних карт, та за результатом проведення медичного огляду позивача, довідкою ВЛК від 09.11.2023 №1572 було встановлено, що отримана 23.07.2023 травма відноситься до тяжких. 
Однак, при вирішенні справи, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, що додаткова винагорода у розмірі 74193,55грн. була нарахована та виплачена позивачу саме у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, оскільки факт не виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди, саме за час перебування на лікуванні, в повному обсязі не заперечується і відповідачем. 
Крім того, судова колегія вважає за необхідне спростувати позицію відповідача щодо відсутності правових підстав для здійснення нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди з тих підстав, що останній не звертався до військової частини із відповідним рапортом та не надавав медичну документацію, позаяк обов`язок щодо виплати додаткової винагороди, відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022, покладено на відповідача та не потребує додаткового звернення позивача.
Разом з тим, між медичними закладами та військовими частинами, в яких проходять службу військовослужбовці існує електронний документообіг медичних документів, що виключає факт необізнаності відповідача про перебування позивача на лікуванні, у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та неможливістю встановити час перебування на лікуванні.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.09.2025, у справі №620/3407/24. 
На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи дійшов помилкових висновків щодо виплаченої позивачу додаткової винагороди за липень 2023, у збільшеному розмірі до 100000грн., за час перебування на лікуванні у зв`язку з пораненням, отриманого під час захисту Батьківщини, в порядку ст.317 КАС України, судове рішення підлягає скасуванню в цій частині.
Керуючись ст.ст.308, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, з ухваленням у справі нового рішення в цій частині.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, в розрахунку до 100000 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, - за липень 2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, в розрахунку до 100000 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, - за липень 2023 року.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук