КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 року
м. Київ
апеляційне провадження № 33/824/1146/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П.,
розглянув апеляційну скаргу захисника Горлевого Дмитра Івановича, в інтересах ОСОБА_1 ,
на постанову Печерського районного суду м. Києва
в складі судді Смик С. І.
від 19 лютого 2025 року 
у справі № 757/1183/25-п Печерського районного суду м. Києва
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП 
громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
В С Т А Н О В И В :
Постановою Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, вчинене повторно протягом року); накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн на користь державного бюджету України. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду, 25.02.2026 захисник Горлевий Д. І., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову скасувати, провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Захисник вказує, що справа була розглянута у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. Крім того, в період з 15.02.2025 по 25.02.2025 ОСОБА_1 перебував у лікарні.
Зазначає, що посилання суду першої інстанції на постанову серії БАД №420584 від 20.09.2024, як на ознаку повторності, є не вірним, оскільки вказана постанова складена була відносно ОСОБА_2 , в той час як прізвище апелянта є ОСОБА_3 , а тому відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності. 20.09.2024, в зв`язку з чим в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Також захисник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в обґрунтування якого вказував, що за наслідками поданих раніше апеляційних скарг на постанову суду першої інстанції, постановами апеляційного суду від 16 січня 2026 року та від 24 лютого 2026 року апеляційні скарги було повернуто. Посилаючись на те, що вказані обставини зумовили причину пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, просив поновити такий строк.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що заявлене апелянтом клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом, якщо не заявлено клопотання про поновлення або у поновленні строку відмовлено. Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду від 19.02.2025 поважними, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно протоколу серії ЕПР1 №189288 від 05.12.2024 ОСОБА_1 05.12.2024 у м. Києві, по бул. Л. Українки, керував транспортним засобом «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перевірки документів, було встановлено, що останній не має права керувати транспортним засобом; повторність протягом року за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 20.09.2024 Постанова 299688 від 20.09.2024 чим порушив п. 2.1.а ПДР за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції виходив з доведеності вини останнього. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчинені під час дорожнього руху.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія (Постанова КМУ №340), особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія відповідної категорії. Посвідчення водія є документом, що підтверджує спеціальний статус особи.
Пунктом 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 

Частиною 5 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, що вчинено повторно протягом року після аналогічного вчинення адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП є формальним та полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким засобом, що вчинено повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за аналогічне порушення. Об`єктивна сторона виражається у самому факті керування автомобілем без відповідного права. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративні правопорушення має бути забезпечено всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, підлягають для з`ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчиненні, рішення приймається на підставі доказів, долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що 05.12.2024 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія категорії «В». Вказана обставина підтверджується протоколом серії ЕПР1 № 189288 та не спростована апелянтом.
Довід захисту про відсутність ознаки повторності через помилку в прізвищі (« ОСОБА_4 » у постанові від 20.09.2024) апеляційний суд розцінює як такий, що не створює розумного сумніву. Згідно з принципами доказування, визначеними ст. 251, 252 КУпАП, суд оцінює докази в їх сукупності. 
Згідно з даними ІІПС «АРМОР» та картки обліку адміністративних правопорушень, ОСОБА_1 вже притягувався до відповідальності 20.09.2024 за ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова серії БАД №420584). 
Апеляційний суд відхиляє доводи про те, що ця постанова стосується іншої особи через написання прізвища як « ОСОБА_4 ». 
Встановлено, що у ІІПС «АРМОР» за вказаним правопорушенням та в обох процесуальних документах повністю збігаються: ім`я та по батькові - ОСОБА_5 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; об`єкт правопорушення - автомобіль «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 . Така сукупність ідентифікаційних ознак у системі «АРМОР» виключає будь-який розумний сумнів у тому, що правопорушення 20.09.2024 та 05.12.2024 вчинені однією і тією ж особою. Різниця в одну літеру в прізвищі («и»/«о») є технічною опискою, яка не спростовує факт повторності.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу, про що свідчить його особистий підпис у відповідних графах документа. Стаття 256 КУпАП передбачає, що особа, яка притягується до відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які є його невід`ємною частиною, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.
ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом на підпис протоколу, водночас не зафіксував у ньому жодних пояснень чи заперечень щодо суті правопорушення. Зокрема, у протоколі чітко зазначено про кваліфікацію дій за ч. 5 ст. 126 КУпАП, що прямо вказує на повторність діяння та наявність попередньої постанови про притягнення до відповідальності. За логікою розумної та розсудливої особи, якби апелянт дійсно не мав відношення до правопорушення від 20.09.2024 року (де була допущена описка у прізвищі « ОСОБА_4 »), він мав би об`єктивну можливість і обов`язок заявити про це працівникам поліції під час фіксації повторного проступку. Проте, поставивши підпис у протоколі та не надавши жодних зауважень щодо своєї особи чи ідентифікаційних даних, ОСОБА_1 фактично підтвердив свою обізнаність із висунутим обвинуваченням та не заперечив обставини, що стали підставою для кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Така процесуальна поведінка («мовчазна згода» під час складання протоколу та висунення версії про «розумний сумнів» лише на стадії апеляційного розгляду) розцінюється судом як обрана тактика захисту, спрямована на уникнення відповідальності за формальними ознаками. Це позбавляє доводи апеляційної скарги ознак переконливості, оскільки вони суперечать первинній позиції особи під час безпосереднього виявлення правопорушення
Щодо посилання на розгляд справи без участі апелянта через його хворобу, апеляційний суд зазначає, що за змістом ст. 268 КУпАП присутність особи при розгляді справ за ст. 126 КУпАП не є обов`язковою. Суд першої інстанції вжив заходів для повідомлення особи, а надані докази були достатніми для прийняття рішення. Перебування на лікуванні з 15.02.2025 (після вчинення правопорушення у грудні 2024) не спростовує факт вчинення самого проступку.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції відповідно до ст. 280 КУпАП, оцінивши докази в їх сукупності, встановив дійсні обставини та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підстав для зміни чи скасування постанови не встановлено.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання захисника Горлевого Дмитра Івановича, в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити захиснику Горлевому Дмитру Івановичу, в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року. 
Апеляційну скаргу захисника Горлевого Дмитра Івановича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. П. Євграфова