ЄУН: 336/655/26
Провадження №: 2/336/1688/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., за участю секретаря судового засідання Прохорової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Грибанов Д.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява обґрунтована тим, що 17.08.2018 ОСОБА_1 уклав з АТ «Ідея Банк» кредитний договір № Z62.00405.004223586. 07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір факторингу № 07072023, за умовами якого ТОВ ФК «ЄАПБ» отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.00405.004223586. Відповідач умови кредитного договору не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 61 977,65 грн., яка складається з наступного: 40 637,54 грн. – за основним боргом, 21 340,11 грн. – за відсотками. 
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № Z62.00405.004223586 від 17.08.2018 в сумі 61 977,65 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 02.02.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
19.02.2026 від представника відповідача – адвоката Яресько Т.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 33585,47 грн., яка складається з наступного: 30941,95 грн. – за тілом кредиту, 2643,52 грн. – за процентами за користування кредитом. У відзиві зазначає, що відповідачем не оспорюється факт укладення договору та наявності заборгованості, однак не погоджується з сумою заборгованості в частині стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості та розміром відсотків. Зазначає про розбіжність між графіком платежів та заявленими сумами. Просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4582 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
24.02.2026 від представника позивача – Білолтіл А.Г. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на наступне. У відповіді на відзив зазначає, що під час укладення кредитного договору сторони узгодили всі істотні умови. У зв`язку з тим, що відповідачем не оспорюється факту кладення вказаного договору та отримання кредитних коштів, підлягає стягненню заборгованість, відповідно до наданого позивачем розрахунку. Щодо строку кредитування зазначає, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених договором зобов`язань, оскільки такою підставою є виконання, проведене належним чином. Розмір витрат на правову допомогу вважає неспівмірними з складністю справи.
24.02.2026 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких представник наголошує, що відповідь на відзив не спростовує доводів відповідача, контр-розрахунок позивачем не спростований. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, про що зазначив у прохальній частині відповіді на відзив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.
Представник відповідача – адвокат Яресько Т.В. в судовому засіданні пояснив, що відповідач визнає факт укладення договору і факт отримання коштів, проте заперечує проти суму заборгованості. Просив задовольнити позовні вимоги частково відповідно до наданого контр розрахунку.
Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить до наступного.
Судом встановлено та відповідачем не оспорюється, що 17.08.2018 на підставі анкети-заяви (а.с.9) між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № Z62.00405.004223586, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 50 100 грн. строком на 24 місяці. Згідно з п.1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 5,5% (Маржа банку).Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена рішенням правління банку становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15% (а.с.5-7,8).
Відповідач був ознайомлений з Паспортом споживчого кредиту (а.с.10-11).
Згідно з Додатком до Паспорта кредиту, а саме Графіком щомісячних платежів за кредитним договором, загальна вартість кредиту становить 83 670,36 грн. (а.с.12).
17.08.2018 відповідачем ОСОБА_1 укладений договір добровільного страхування життя № № Z62.00405.004223586 (а.с.13-16).
Згідно з ордером-розпорядження № 1 ро видачу кредиту сума кредиту становить 43565,22 грн. (а.с.17).
Відповідач користувався кредитом, про що свідчить досліджена судом виписка з 17.08.2018 по 07.07.2023 (а.с.20-21).
Згідно з розрахунком-заборгованістю за кредитним договором № Z62.00405.004223586 від 17.08.2018, заборгованість становить 61 977,65 грн., з яких 40 637,54 грн. – за основним боргом, 21 340,11 грн. – за нарахованими відсотками (а.с.22).
07.07.2023 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 07072023 за умовами якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.00405.004223586, згідно з реєстром боржників (а.с.23-26).
Згідно з контррозрахунком заборгованості, наданим представником відповідача, заборгованість складає 33585,47 грн., а саме: 30 941,95 грн. – за тілом кредиту, 2 643,52 грн. – за процентами по кредиту (а.с.62).
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання.
Дослідженими судом доказами підтверджено факт укладення між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору № Z62.00405.004223586 від 17.08.2018 та отримання відповідачем кредитних коштів.
Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.
Зазначений факт не оспорюється відповідачем.
Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, надані йому кредитні кошти в строк, передбачений кредитним договором не повернув. За змістом зазначеного договору відступлення прав вимоги та додатків до нього, позивач набув право вимоги до відповідача щодо сплати суми заборгованості за вказаним кредитним договором. Після відступлення права вимоги до відповідача, останній не здійснив платежі для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.
Представником відповідача до суду надано контр розрахунок заборгованості, згідно з яким сума заборгованості становить 33 585,47 грн., яка складається з наступного: 30 941,95 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 2643,52 грн. – заборгованість за процентами по кредиту.
Під час винесення рішення суду суд приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що з наданого суду розрахунку неможливо встановити на підставі якого пункту договору нараховані відсотки в сумі 21 340,11 грн. Сума відсотків значно перевищує суму відсотків, яка була зазначена згідно з Графіком платежів. Оновлені графіки відповідач не отримував. Крім того, як зазначає представник, відповідачем були здійснені платежі в рахунок погашення заборгованості, з яких неправомірно здійснювалось відрахування для погашення комісії за кредитним договором, у зв`язку з чим вчасно не здійснювались відрахування в рахунок погашення тіла кредиту та відсотків.
Як вбачається з дослідженої судом виписки з відповідача стягувалась комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Між тим, розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов`язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором.
Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції.
Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди.
Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством.
Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України.
Як вбачається з кредитного договору, сторони узгодили плату за обслуговування кредитної заборгованості.
Між тим, відповідно до ч.1,2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначила, що «комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з матеріалами справи, відповідач погодився з умовами кредитування, у тому числі й щодо плати за обслуговування кредитної заборгованості.
Однак, умови угод, їх укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Як вбачається з дослідженої судом виписки по рахунку відповідача відбулось стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості. Між тим, враховуючи, що дана умова є нікчемною вказані кошти підлягають зарахуванню в погашення простроченої заборгованості за кредитом, що також відображено у наданому стороною відповідача контррозрахунку заборгованості.
Представником позивача на спростування доводів представника відповідача щодо суми заборгованості розрахунок не наданий.
З дослідженої судом довідки-розрахунку не вбачається на підставі якого пункту договору нараховані відсотки в сумі 21 340,11 грн.
Стороною позивача жодним чином не спростований контррозрахунок, долучений до відзиву на позовну заяву, який узгоджується з дослідженими судом матеріалами справи.
Враховуючи вищевикладені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 33 585,47 грн., яка складається з наступного: 30 941,95 грн. – за тілом кредиту, 2643,52 грн. – за відсотками.
Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає наступне.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог. Зазначає, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги представником позивача суду надано договір про надання правничої (правової) допомоги № 26028 від 13.02.2026, згідно з яким правова допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Яресько Т.В., розрахункова квитанція про отримання гонорару № 13/02/26, детальний опис робіт (надання послуг), акт приймання-передачі послуг № 1 від 18.02.2026, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правничої допомоги.
Згідно з детальним описом робіт, адвокатом надано послуги на суму 10 000 грн..
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість суми заявлених представником відповідача витрат на правову допомогу.
Оскільки позовна заява задоволена частково (на 54,19 %), з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 4581 грн.
Крім того, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1641 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 223, 247, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором– задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № Z62.00405.004223586 від 17.08.2018 в сумі 33 585 (тридцять три тисячі п`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 47 копійок, яка складається з наступного: 30941 гривень 95 копійок – за тілом кредиту, 2643 гривень 52 копійки – за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в сумі 1641 (одна тисяча шістсот сорок одна) гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4581 (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одна) гривня.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», ЄДРПОУ:35625014, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.А. Савеленко

25.03.26