Справа № 758/3762/26
3/758/2327/26
Категорія 146

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Денисов О.  О. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2026 року о 08 годині 05 хвилин в м. Києві по проспекту Є.Союзу, водійка ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Кіа», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_1 , у крайній правій смузі (по смузі для маршрутних транспортних засобів позначеній дор. знаком 5.11 та дор. розміткою 1.27) під час проїзду перехрестя з вул. Всеволода Змієнка не врахувала дорожню обстановку та не вжила всіх необхідних заходів для уникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, не зменшила швидкість аж до зупинки транспортного засобу для об`їзду перешкоди чи іншого учасника дорожнього руху, чим допустила зіткнення з автомобілем марки «Тоуota», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . 
При цьому обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.12.3 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 провину в учиненому не визнала, не підтвердила обставини викладені в протоколах про адміністративні правопорушення. 
Захисник ОСОБА_1 - Жигалюк Ю.С. надала пояснення, в яких зазначила, що 06 лютого 2026 року о 08 годині 05 хвилин ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки КІА з держ.номером НОМЕР_3 , рухалась по проспекту Європейського союзу по головній дорозі у крайній правій смузі. Наближаючись до нерегульованого перехрестя з вулицею Всеволода Змієнка, ОСОБА_1 побачила, що водій автомобіля марки Toyota з держ.номером НОМЕР_4 , в порушення вимог п.16.3 Правил дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (надалі - ПДР), не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, а виїхав з другорядної дороги з вул. Змієнка і зупинився прямо на проїжджій смузі головної дороги по проспекту Європейського союзу, по якій наближалась ОСОБА_1 , тим самим створивши перешкоду для її руху, після чого водій автомобіля марки Toyota з держ. номером НОМЕР_4 , в порушення вимог підпункту д) пункту 2.3 та 16.11 ПДР, не переконавшись в безпеці свого маневру та не надавши дорогу автомобілю ОСОБА_1 , яка наближалась по головній дорозі, вирішив продовжити свій рух, однак побачив інший автомобіль, що наближався і раптово (буквально через кілька секунд) зупинився, тим самим створивши небезпеку для руху ОСОБА_1 , змусивши її гальмувати на слизькій дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (відео з реєстратора автомобіля ОСОБА_1 , на якому зафіксовано ДТП долучено). Однак, водій автомобіля марки КІА з держ. номером НОМЕР_1 ОСОБА_1 мала перевагу в русі, тобто відповідно до п.1.10 ПД, мала право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху.
Водночас, водій автомобіля марки Toyota з держ.номером НОМЕР_4 ОСОБА_2 повинен був дати дорогу ОСОБА_1 , що відповідно до п.1.10 ПІДР означає вимогу до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.
Просила долучити ці пояснення до матеріалів справи та закрити провадження по даній справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, суддя дійшов висновку про наступне.
Ст. 124 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Винність ОСОБА_1 у вищезазначеному адміністративному правопорушенні встановлена дослідженими доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №604160 від 02 березня 2026 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушення;
- схемою місця ДТП від 06 лютого 2026 року, яка складена у відповідності з вимогами Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС №1395 від 07.11.2015; схема підписана учасниками ДТП та на ній зафіксовано: місце зіткнення, ділянку дороги, на якій відбулось ДТП, дорожні знаки та дорожню розмітку; стан покриття проїзної частини, а також, пошкодження, які автомобілі отримали внаслідок ДТП;
- письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка підтвердила фактичні обставини справи, викладені в протоколі;
- письмовими поясненнями особи, ОСОБА_2 , який підтвердив фактичні обставини справи, викладені в протоколі;
- фотознімками та відеозаписом, долученими до матеріалів справи.
Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Об`єктивна сторона даного адміністративного правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Пунктом 17.1 Правил встановлено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі, мопедів, мотоциклів (за винятком мотоциклів з боковим причепом, мотоколясок, триколісних транспортних засобів) та велосипедистів) на цій смузі.
Суд звертає увагу на, в цілому, послідовні, логічні і змістовні покази ОСОБА_1 , які суд вважає правдивими і такими, що підтверджують встановлені судом обставини. Належними і допустимими як джерело доказу є долучені документи, суд не вбачає порушень під час їх отримання.
Встановлені судом обставини, підтверджуються сукупністю досліджених фактичних обставин, які містяться в матеріалах справи, які суд вважає належними, допустимими і достовірними.
Покази ОСОБА_1 суд вважає не послідовними та такими, що не відповідають фактичним обставинам у частині тверджень про неможливість негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Суд не погоджується з доводами ОСОБА_1 про невчинення нею інкримінованого правопорушення з посиланням на вищевказані обставини. Не визнання ОСОБА_1 вини є її правом на власний розсуд формувати лінію свого захисту. 
Використання транспортних засобів взагалі створює підвищену небезпеку для учасників руху, у зв`язку з чим саме на особу водія законодавством покладаються підвищені обов`язки. Позиція ОСОБА_1 в частині того, що негайному вжиттю заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди заважала «слизька дорога», не може братись судом до уваги і є неприйнятною, так як ця обставина навіть в разі її існування, не була для неї надзвичайною чи раптово виниклою. 
Пленум ВС у Постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14., в п.7 роз`яснює, що у випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість їх уникнути. Суд вважає, що в цьому провадженні слід керуватись відповідним стандартом. Така ж правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 05 листопада 2015 року № 5-218кс15, та постанові ВС від 20.11.2014 року (справа № 5-18 кс 14), де визначена позиція, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. В цьому випадку досліджується характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясовується ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглядаючи справу №490/10025/17 наголосив, що основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити. Порушення учасником дорожнього руху правил само собою не виключає винуватість іншого учасника руху і створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій був у стані виявити, не звільняє того від обов`язку вжити заходів, необхідних для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки. 
За встановлених обставин справи, водій автомобіля марки «Тоуota», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 , не мав законних переваг у русі перед автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , яка здійснювала сталий рух по смузі для маршрутних транспортних засобів, та не мала обов`язку його пропустити. 
В той же час, непереборні, надзвичайні або невідворотні обставини, які б завадили ОСОБА_1 виконати вимоги п. 12.3 ПДР України, під час судового розгляду, не встановлені. Водій ОСОБА_1 мала реальну та об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку у виді автомобіля марки «Тоуota», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 , що зупинився прямо по смузі руху та здійснити відповідні заходи для уникнення ДТП, що передбачені ПДР України. 
Враховуючи викладене, суд вважає, що саме версія подій викладена в протоколі про адміністративне правопорушення, є єдино розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів. Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення вчинено, і ОСОБА_1 поза розумним сумнівом є винною в його вчиненні, судом виключається. Тобто фактично водій ОСОБА_1 , порушуючи Правила дорожнього руху, а саме рухаючись по смузі для маршрутних транспортних засобів, маючи об`єктивну можливість виявити (що підтверджується долученим до матеріалів справи відеозаписом, при цьому належних і допустимих доказів, що підтверджують, що ОСОБА_1 вжила достатніх заходів для зменшення швидкості руху, суду не надано) перешкоду для руху: автомобіль марки «Тоуota», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 (оскільки, з моменту наближення до перехрестя, після повороту автомобіля, що їхав попереду ОСОБА_1 направо, ОСОБА_1 мала реальну можливість виявити, перешкоду перед собою, прямо по смузі руху), негайно не вжила безпечних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Тоуota», номерний знак (реєстраційний номер) НОМЕР_2 . Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності вважає, що ОСОБА_1 , підлягає адміністративній відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При призначенні стягнення, суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність правопорушниці, судом не встановлено.
На підставі вищевказаного, з урахуванням особи та майнового стану правопорушниці, ступеню її вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у виді штрафу, в межах санкції, передбаченої ст. 124 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Підстав для призначення правопорушниці будь-якого іншого стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, суд не вбачає. 
На підставі ч. 5 ст. 4, ст. 9 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір підлягає стягненню з правопорушниці на користь держави в сумі 665 грн. 60 коп.
Керуючись ст. ст. 23, 33, ст. 124, 284, 287,294, 303, 307,308 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , судовий збір у дохід держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. 
У разі несплати правопорушницею штрафу в установлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушниці, роботи або за місцезнаходженням її майна в порядку, встановленому законом.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці з дня її винесення.  

Суддя О. О. Денисов