Справа № 376/3164/25 Головуючий в суді І інстанції - Ловінська С.С.
Провадження № 33/824/854/2026 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (в режимі ВКЗ) та його захисника - адвоката Охременка А.В.( в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Охременка А.В. на постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 24 листопада 2025 року, 

в с т а н о в и в:
Постановою судді Сквирського районного суду Київської області від 24 листопада 2025 року
ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 14.10.2025 року о 03:18 год на Трасі Н-02 367 км, керував транспортним засобом Mitsubishi Grandis Elegance, д.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі Н- 02 в бік Білої Церкви з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість. Від проходження огляду у лікаря нарколога в найближчому медичному закладі у встановленому порядку водій категорично відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР - відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що передбачена відповідальність за ч.1ст.130 КУпАП.
У апеляційній скарзізахисника Охременка А.В. вказано, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, та суперечить доказам, що містяться в матеріалах справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що було порушено гарантоване право на захист ОСОБА_1 , оскільки всупереч клопотанню захисника Охременка А.В., останньому не було надано матеріали для ознайомлення. Крім того, вважає, що фактичні обставини свідчать про те, що стороні захисту було фактично унеможливлено висловити свої заперечення та належним чином підготувати захист. Також вказав на те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на присутність під час розгляду справи та реалізацію своїх процесуальних прав, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості скористатися юридичною допомогою адвоката, надавати пояснення та подавати докази, що звело нанівець реалізацію його права на захист. Вважає, що жоден з досліджених судом доказів не містить даних, що водій ОСОБА_1 висловлював саме незгоду на застосування спеціального технічного засобу, що потягло б за собою обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я. Оскільки поліцейським не здійснено огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку та не було виявлено у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, у поліцейського не було підстав направляти ОСОБА_1 до закладу охорони здоров'я з метою огляду на стан наркотичного сп`яніння. Крім того, вказав, що під час складання протоколу не було дотримано процедури перевірки наявності ознак сп`яніння, а також в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вину ОСОБА_1 . За таких обставин, просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Вислухавши пояснення:
ОСОБА_1 та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника Охременка А.В. до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновки судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суддя місцевого суду дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідності накладення на нього стягнення та на законних підставах, із дотриманням вимог ст. 23 і 33 КУпАП наклав на нього стягнення у межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП.
Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР, оскільки водій повинен на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп'яніння.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції за допомогою відео фіксації на нагрудні камери, було запропоновано ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння внаслідок виявлення таких ознак як поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість.
Відмовляючись від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому суд зважає на те, що мотиви відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не мають значення для висновків про наявність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, у зв`язку з чим у працівників поліції не було підстав направляти ОСОБА_1 до медичного закладу, не ґрунтуються на вимогах законодавства. 
Так, відповідно до положень п. 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Отже, огляд на стан наркотичного сп`яніння проводиться лише в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не виявили у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність в нього ознак наркотичного сп`яніння, після чого назвали їх. Крім того, ознаки наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані наркотичного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак наркотичного сп`яніння, перелік яких визначений у п.4 розділу І Інструкції. 
Щодо доводів апеляційної скарги про проведення розгляду справи судом без участі ОСОБА_1 , то слід зазначити, що право ОСОБА_1  на участь у розгляді справи було поновлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1   був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, був присутній в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв'язку та надав свої пояснення по справі. Разом з тим, наведені ОСОБА_1 та його захисником доводи не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
З урахуванням викладеного суд вважає, що у ході розгляду цієї справи у суді першої інстанції із належною повнотою були доведені як подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП так і вина ОСОБА_1 у його вчиненні.
Отже, розгляд цієї справи суддею місцевого суду проведений відповідно до вимог закону, при її розгляді та ухваленні рішення суддею дотримані вимоги ст. 23, 245, 280 КУпАП, рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням стягнення є обґрунтованим і належним чином мотивоване. Підстав для скасування чи зміни постанови судді Сквирського районного суду Київської області від 24 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисника Охременка А.В. без задоволення. 
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Охременка А.В. залишити без задоволення. 
Постанову судді Сквирського районного суду Київської області від 24 листопада 2025 року щодо  ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька