Справа № 738/201/26 
№ провадження 2/738/215/2026 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

24 березня 2026 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді: Савченка О.А., 
за участю: 
секретаря судового засідання: Лях Н.М.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника третьої особи: Гнип Л.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Менської міської ради Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, -
ВСТАHОВИВ: 

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. З 2016 року, після розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_4 , його матір ОСОБА_2 виїхала до російської федерації, залишивши дітей - двох синів ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , з батьком. З того часу відповідачка дітьми не цікавиться, вихованням не займається, не спілкується, будь - якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавала і не надає. Старший син ОСОБА_5 на даний час вже досяг повноліття. Вихованням, матеріальним забезпеченням, створенням належних умов для життя та розвитку неповнолітнього ОСОБА_4 займається позивач - його батько, який піклується про нього, тобто виконує батьківські обов`язки. В зв`язку з цим, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього сина.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Менської міської ради Чернігівської області в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. 
Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та не надала відзив на позовну заяву, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
З наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про народження серії (а.с.7) вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З наданих позивачем доказів слідує наступне.
Так, позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 . За даною адресою з позивачем також зареєстровані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8).
З Акту обстеження умов проживання домоволодіння по АДРЕСА_1 слідує, що за даною адресою проживає позивач ОСОБА_1 зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4 . Батько сам утримує і виховує свого сина, піклується про його здоров`я і навчання. ОСОБА_4 любить свого батька, допомагає йому по господарству, в сім`ї добрі, сімейні стосунки (а.с.12). 
З довідки № 33 від 26.01.2026, виданої директором Менського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів ім. Т.Г. Шевченка слідує, що ОСОБА_7 є учнем 9-А класу. З 01.09.2021 матір учня жодного разу не з`являлась до шкоди, не цікавилась навчанням та вихованням сина, не виходила на контакт з класним керівником, не брала участі у ремонті класної кімнати, не відвідувала батьківські збори, шкільні та класні заходи. Вихованням дитини займається батько (а.с.10).
З довідки № 06 від 08.01.2026, виданої директором Менського ЦДЮТ слідує, що ОСОБА_7 є вихованцем гуртка «Картинг» КЗПО Менський ЦДЮТ Менської міської ради. Мати вихованця - ОСОБА_2 , за період з 15.09.2025 по 08.01.2026 не цікавилась навчанням та вихованням дитини в закладі, не відвідувала батьківські збори, масові заходи, з керівником гуртка на зв`язок не виходила (а.с.11). 
Згідно Висновку виконавчого комітету Менської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Менської міської ради № 193 від 25 вересня 2025 року, виконавчий комітет як орган опіки та піклування вражає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 (а.с.15-16).
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів неповнолітнього ОСОБА_3 , суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.
В ситуації що розглядається, відповідачка протягом тривалого часу не спілкується із своїм сином, не виявляє бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновлення материнського зв`язку із дитиною. Навіть в період судового розгляду справи відповідачка жодним чином не продемонструвала суду свого бажання у встановленні сімейних стосунків з дитиною і в такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні нею своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.
Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 беззаперечно має бути позбавлена батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , від виховання якого вона свідомо ухиляється, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не утримує матеріально, не спілкується з ним, не цікавиться його життям та здоров`ям, у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 164 - 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Менської міської ради Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце реєстрації по АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:       О.А. Савченко