ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4896/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Принцевської Н.М.;
суддів: Савицького Я.Ф., Таран С.В.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29)

секретар судового засідання (за доручення головуючої судді): Романенко Д.С.;
за участю представників сторін:
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" – Левченко С.Ю.;
від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс"– Кузнєцова Л.О., Гліщинський Я.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт"
на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 (повний текст складено та підписано 24.11.2025, суддя Петренко Н.Д.)
по справі №916/4896/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс"
про повернення безпідставно набутого майна (коштів), 
(суддя першої інстанції Петренко Н.Д., дата та місце ухвалення рішення: 13.11.2025, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка, 29),

05.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" (далі - Відповідач), в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" безпідставно збережені грошові кошти за період здійсненого фактичного користування майном в розмірі гривневого еквіваленту 162 597, 15 євро, що за встановленим НБУ офіційним курсом валюти (євро до гривні) на день подання цього позову становить 7 311 668,64 грн, з яких гривневий еквівалент у розмірі 155 820 євро – основна сума боргу, та гривневий еквівалент - 6 777, 15 євро – три проценти річних від простроченої суми. 
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що Відповідач безпідставно набув грошові кошти за період здійсненого фактичного користування майном в розмірі гривневого еквіваленту 162 597,15 євро, оскільки за відсутності належних правових підстав був фактичним користувачем вагонів.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у даній справі в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Білий Цвіт” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Спільне українсько-грецьке підприємство “Імтрекс” про повернення безпідставно набутого майна (коштів), - відмовлено в повному обсязі. 
У своєму рішенні суд першої інстанції зазначив, що між Позивачем та Відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо користування вагонами, отриманими Позивачем в оренду від власника вагонів AT "LTG CARGO" та переданими Позивачем в суборенду суборендарю Компанії "Sp.z o.o. GOOD POLYMER". 
Разом з тим місцевий господарський суд зазначив, що Компанія "Sp.z o.o. GOOD POLYMER" порушувало умови укладеного Договору суборенди, не сплачуючи вчасно суборендну плату, та допустивши передачу суборендованого майна іншій особі - Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" ще в період чинності Договору суборенди без погодження таких дій з суборендодавцем.
Суд зауважив, що на момент ухвалення рішення у даній справі вже існує таке, що набрало законної сили рішення Господарського суду Київської області від 06.06.2025 у справі № 910/13528/23, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" задоволено частково та стягнуто з Good Polymer SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA заборгованість, пеню, 3% річних, донараховану суборендну плату і судовий збір, а в іншій частині позову відмовлено. 
Позовні вимоги у зазначені справі були обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за договором суборенди щодо своєчасної та повної оплати користування вагонами, що спричинило виникнення заборгованості та нарахування штрафних санкцій, у зв`язку з чим суд першої інстанції відхилив доводи Позивача про можливість виконання зобов`язання іншою особою та заміну кредитора. 
Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що Позивачем не було доведено факт збагачення Відповідача за рахунок Позивача поза підставою, передбаченою законом.
Не погоджуючись з таким рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 про відмову у задоволенні позовної заяви в рамках справи № 916/4896/24, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" задовольнити в повному обсязі.
Апелянт у своїй апеляційній скарзі вважає, що доводи суду першої інстанції щодо відсутності повного тексту Договору оренди вагонів № SC8-23/2022 як підстави неможливості встановлення істотних обставин справи є безпідставними, оскільки Позивач свідомо надав лише релевантний витяг договору з метою дотримання принципу процесуальної економії та уникнення подання надмірних документів, що не стосуються предмета доказування, при цьому надана частина договору повністю підтверджує наявність у Позивача правових підстав користування спірними вагонами на умовах оренди. Водночас, керуючись ст. 81 ГПК України, Позивач був готовий у будь-який момент надати повний текст договору з додатками, однак суд першої інстанції такого доказу не витребував, що свідчить про необґрунтованість відповідних висновків у рішенні. Крім того, факт наявності у Позивача права оренди вагонів підтверджується рішенням Господарського суду Київської області у справі № 910/13528/23, яке має преюдиційне значення для цієї справи.
Позивач зазначає, що висновок суду першої інстанції про неналежність обраного Позивачем способу захисту ґрунтується на неправильному розумінні правової природи спірних правовідносин та фактично позбавляє Позивача передбаченого законом самостійного способу судового захисту.
А як наслідок, Скаржник вважає, що відмова у застосуванні статті 1212 Цивільного кодексу України у цій справі призвела до неправильного вирішення спору по суті, оскільки суд першої інстанції фактично визнав допустимим безоплатне користування майном Позивача особою, яка не мала жодної правової підстави для такого користування, та позбавив Позивача можливості реалізувати гарантоване законом право на ефективний судовий захист та відновлення майнового становища Позивача саме особою, яка здійснювала безпідставне користування та утримування коштів Позивача за таке користування.
Також Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що наявність рішення у справі № 910/13528/23 позбавляє Позивача права на звернення з вимогами до Відповідача, є помилковим і таким, що суперечить засадам цивільного законодавства та праву на ефективний судовий захист, оскільки закон допускає як покладення виконання зобов`язання на іншу особу, так і задоволення вимоги кредитора третьою особою з переходом до неї прав кредитора (зокрема, відповідно до ст. 512, 528 ЦК України). Неможливість пред`явлення вимог до Відповідача під час дії договору суборенди була зумовлена необізнаністю суборендодавця про фактичне користування вагонами, однак це не виключає права на подальше стягнення безпідставно збережених коштів із фактичного користувача на підставі ст. 1212 ЦК України. При цьому задоволення таких вимог спричинить правові наслідки, аналогічні виконанню зобов`язання третьою особою, з відповідною зміною кредитора у зобов`язанні та можливістю перегляду або відмови від вимог до первісного боржника, що виключає ризик подвійного стягнення.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно обмежив право Позивача на вибір способу захисту, фактично звівши його до звернення виключно до одного боржника, чим порушив принцип реальності судового захисту та нівелював значення інституту безпідставного збагачення як універсального способу відновлення майнового стану. Також суд неправильно витлумачив правову природу подвійної суборендної плати, помилково ототожнивши її з надмірним збагаченням, хоча вона має характер відповідальності за порушення договору, тоді як заявлені у цій справі вимоги є недоговірними та спрямовані на повернення безпідставно збережених коштів за фактичне користування майном.
На переконання Позивача, місцевий господарський суд безпідставно не врахував Акт врегулювання заборгованості від 11.07.2025, який підтверджує факт неправомірної передачі вагонів у користування Відповідачу без згоди суборендодавця, нарахування подвійної суборендної плати та правомірність розмежування вимог: до суборендаря — у межах договірних відносин, а до Відповідача — як до фактичного користувача на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Ігнорування цього доказу та відсутність оцінки його змісту свідчать про порушення судом вимог щодо повного та об`єктивного дослідження доказів.
Також Апелянт стверджує, що суд першої інстанції також порушив принципи змагальності та диспозитивності, оскільки не надав належної оцінки поданим доказам і підмінив їх аналіз припущеннями щодо можливих правових наслідків виконання рішення в іншій справі. За таких обставин оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та істотними порушеннями норм процесуального права, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
18.12.2025 відділом документообігу (канцелярія) Південно-західного апеляційного господарського суду складено Акт про виявлення недоліків, у якому зазначено, що під час реєстрації апеляційної скарги по справі №916/4896/24, надісланої Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" через підсистему "Електронний суд" виявлено недоліки, а саме: в прохальній частині апеляційної скарги вказана справа №916/4698/24, проте згідно даних ЄДРСР оскаржуване рішення ГСОО від 13.11.2025 ухвалене по справі №916/4896/24.
Крім того, 18.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" надійшла заява про усунення технічної описки в апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 по справі №916/4896/24, в якій Апелянт просить вважати правильним номер справи №916/4896/24 у всьому тексті апеляційної скарги замість помилково зазначеного №916/4698/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 по справі № 916/4896/24 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції; витребувано у Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/4896/24.
25.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/4896/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 по справі №916/4896/24 залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів доплати судового збору протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
05.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої Апелянтом надано докази доплати судового збору у розмірі 26321,03 грн.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито з поновленням пропущеного процесуального строку апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 по справі № 916/4896/24; встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 по справі № 916/4896/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 по справі №916/4896/24 на 23.02.2026 року о 12-30 год.
23.01.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відповідач вважає апеляційну скаргу Позивача необґрунтованою, оскільки Позивач не виконав належним чином обов`язку доказування: свідоме подання лише витягу з договору, а не його повного тексту з додатками, позбавило суд можливості всебічно та об`єктивно дослідити зміст правовідносин сторін і надати належну оцінку доказам. Посилання Апелянта на принцип процесуальної економії є безпідставним, а твердження про преюдиційність іншого судового рішення не звільняє його від обов`язку доведення обставин саме у цій справі та не виключає їх самостійної оцінки судом.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" зазначає, що підстави для застосування положень про безпідставне збагачення відсутні, так як Позивач не довів наявності всіх необхідних умов для виникнення кондикційного зобов`язання, оскільки він не є власником майна, Відповідач не перебував із ним у жодних договірних чи позадоговірних відносинах, а також не встановлено факту набуття або збереження майна Відповідачем саме за рахунок Позивача без достатньої правової підстави.
Також Відповідач вважає, що доводи Позивача фактично спрямовані на неправомірну заміну боржника у зобов`язанні, що суперечить нормам цивільного законодавства, відповідно до яких зобов`язання створює права та обов`язки виключно для його сторін і не покладає обов`язків на третіх осіб. Відповідач не є стороною договору суборенди, а тому посилання Позивача на можливість виконання зобов`язання третьою особою є безпідставним та не відповідає фактичним обставинам справи.
Разом з тим Відповідач зазначає, що акт врегулювання заборгованості не може бути належним доказом у справі, оскільки за своєю правовою природою є двостороннім правочином і не створює жодних прав чи обов`язків для Відповідача як третьої особи. Крім того, його зміст є сумнівним та суперечить поведінці сторін в інших судових справах, що ставить під сумнів достовірність викладених у ньому обставин і не підтверджує факту передачі вагонів у користування Відповідачу.
Щодо вимоги Позивача про стягнення «подвійної» суборендної плати, Відповідач стверджує, що зазначене є юридично необґрунтованим, оскільки така плата має характер договірної санкції за порушення умов договору, тоді як у межах кондикційних зобов`язань можуть стягуватися лише фактично набуті або збережені доходи, а не штрафні чи компенсаційні платежі. Таким чином, заявлені вимоги не відповідають правовій природі безпідставного збагачення та не підлягають задоволенню.
17.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026.
20.02.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" надійшло клопотання про припинення повноважень представника.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 у судовому засіданні оголошено перерву до 30.03.2026 року о 14-00 год.
26.03.2026 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2026 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.
30.03.2026 у судове засідання з`явилися представники Позивача та Відповідача, які підтримали доводи та вимоги викладені ними письмово.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши апеляційну скаргу та відзив на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2022 між LTG CARGO та Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий цвіт" укладено Договір оренди вагона № SC8-23/2022 (далі – Договір оренди), згідно з яким Орендодавець зобов`язується передати Орендарю вагони, а саме 57 фітінгових платформ для перевезення контейнерів, детальна інформація зазначена в Додатках 1, 2 та 4 до Договору, для тимчасового управління та користування за плату (далі - Оренда), а Орендар зобов`язується прийняти вагони, використовувати їх за призначенням та забезпечити внесення Платником орендної плати на умовах, визначених у Договорі.
Згідно з п. 3.4. Договору оренди Орендар, без попереднього письмового дозволу Орендодавця, не має права здавати вагони в суборенду або переуступати будь-які інші свої права та обов`язки, що виникають із цього Договору.
Відповідно до п. 9.7. Договору цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 12.09.2024. Строк дії Договору може бути продовжено ще на 12 місяців на тих самих умовах. Сторони інформуються про намір продовжити термін дії Договору за 3 місяці до закінчення дії основного Договору.
Також судовою колегією було встановлено, що 02 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" (Суборендодавець) та Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer" (Суборендар) укладено Договір суборенди вагона № 02/11/22-01п 57 (далі – Договір суборенди), згідно з яким Суборендодавець зобов`язується передати Суборендарю вагони, а саме 57 фітінгових платформ для перевезення контейнерів, детальна інформація зазначена в Додатку 2 до Договору, для тимчасового управління та користування за плату, а Суборендар зобов`язується прийняти вагони, використовувати їх за призначенням та забезпечити внесення Суборендної плати на умовах, зазначених у Договорі (п.1.1. Договору суборенди).
Відповідно до п. 3.4. Договору суборенди Суборендар не має права переуступати будь-які свої права та обов`язки, що виникають із цього Договору.
Пунктом 6.4. Договору суборенди визначено, що при встановленні факту експлуатації Суборендованого вагону з порушенням вимог пунктів 1.1 і 3.4 цього Договору, Суборендодавець має право в односторонньому порядку розірвати Договір, а Суборендар зобов`язаний сплатити подвійну Суборендну плату за кожен день експлуатації вагонів з порушенням вимог пунктів 1.1 та 3.4. Договору до моменту повернення вагона (ів). Суборендар зобов`язаний сплатити рахунок (рахунки) не пізніше ніж за 10 календарних днів з моменту його (їх) відправки на електронну пошту, зазначену в п. 5.2 Договору.
Згідно з п.п. 9.2.3 Договору суборенди цей Договір може бути достроково розірваний на вимогу Суборендодавця, якщо Суборендар порушує Договір або має заборгованість перед Суборендодавцем, що виникла внаслідок будь-якої іншої угоди, намір розірвати Договір повинен бути повідомлений Суборендарю за 5 календарних днів.
Пунктом 9.5 Договору суборенди визначено, що після повернення останнього вагона Договір вважається розірваним.
Відповідно до п. 9.7. Договору суборенди цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2023 року. Строк дії Договору може бути продовжено ще на 12 місяців на тих самих умовах. Сторони інформуються про намір продовжити термін дії Договору за 2 місяці до закінчення дії основного Договору.
Згідно з Актом №1 приймання-передачі вагонів в оренду від 10.12.2022, Актом №2 приймання-передачі вагонів в оренду від 15.12.2022, Актом №3 приймання-передачі вагонів в оренду від 20.12.2022, Актом №4 приймання-передачі вагонів в оренду від 28.12.2022, Актом №5 приймання-передачі вагонів в оренду від 02.01.2023 суборендарю були передані фітінгові платформи для перевезення вантажу за №№: 94231925; 94233855; 94233863; 94234754; 94236486; 94236825; 94359460; 94359635; 94361532; 94230653; 94257920; 94258233; 94343340; 94353315; 94258522; 94347028; 94362076; 94384708; 94231867; 94233707; 94233848; 94234838; 94235777; 94237302; 94258076; 94259041; 94346301; 94347481; 94350865; 94355989; 94357233; 94368552; 94418852; 94372364; 94230547; 94363512; 94232154; 94384534; 94363603; 94370434; 94372083; 94232915; 94236403; 94329331; 94233566.
17.02.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" видано довіреність №2, вих.№17/02, якою уповноважило Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" вчиняти всі необхідні дії для оформлення та відправлення в порожньому та навантаженому стані вагонів, що належать АТ "LTG CARGO", у тому числі:
- керувати вантажними вагонами відповідно переліку наведеному в списку, що належить Довірителю, з правом вчинення всіх юридичних значущих дій, пов`язаних з оформленням перевізного документа та пред`явленням вагонів Довірителя до перевезення залізничним транспортом загального користування;
- оформляти перевізні документи, бути відправником вантажу/ватажоодержувачем, виконувати інші операції, пов`язані з організацією руху, здійснювати оплату залізничного тарифу при всіх видах відправок, в т.ч. з використанням ЕЦП, отримувати інформацію про прибуття та відправлення вагонів, розкредитовувати перевізні документи;
- отримувати залізничні накладні, отримувати та переадресовувати вагони, підписувати накопичувальні відомості та облікові картки, акти загальної форми, відомості подачі та прибирання вагонів, пам`ятки, проводити взаєморозрахунки з контрагентами та АТ "Укрзалізниця", виконувати інші юридичні з керування вагонним парком Довірителя. Ця довіреність видана на керування такими вагонами, що належать Довірителю на праві оренди або іншому законному праві.
Довіреність дійсна з дати видачі та діє до 31.03.2023.
З матеріалів справи вбачається, що листом від 10.02.2023 Компанія "Sp.z o.o. Good Polymer" як суборендар звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" щодо видачі доручення на право розпорядження орендованими платформами за Договором №02/11/22-01п від 02.11.2022 експедитору Товариству з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд".
09.03.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" звернулося до Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer" з претензією до Договору суборенди вагона №02/11/22-01п від 02.11.2022, якою вимагало від Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer" виконати умови Договору суборенди та Договору про надання послуг та сплати заборгованості, що виникла в загальному розмірі 128 648,00 грн протягом семи календарних днів з моменту отримання даної претензії, тобто не пізніше 17.03.2023 включно.
17.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" видало Довіреність №3, вих.№17/05, якою уповноважило Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" вчиняти всі необхідні дії для оформлення та відправлення в порожньому та навантаженому стані вагонів, що належать АТ "LTG CARGO":
керувати вантажними вагонами відповідно переліку наведеному в списку, що належить Довірителю, з правом вчинення всіх юридичних значущих дій, пов`язаних з оформленням перевізного документа та пред`явленням вагонів Довірителя до перевезення залізничним транспортом загального користування;
оформляти перевізні документи, бути відправником вантажу/ватажоодержувачем, виконувати інші операції, пов`язані з організацією руху, здійснювати оплату залізничного тарифу при всіх видах відправок, в т.ч. з використанням ЕЦП, отримувати інформацію про прибуття та відправлення вагонів, розкредитовувати перевізні документи;
отримувати залізничні накладні, отримувати та переадресовувати вагони, підписувати накопичувальні відомості та облікові картки, акти загальної форми, відомості подачі та прибирання вагонів, пам`ятки, проводити взаєморозрахунки з контрагентами та АТ "Укрзалізниця", виконувати інші юридичні з керування вагонним парком Довірителя. Ця довіреність видана на керування такими вагонами, що належать Довірителю на праві оренди або іншому законному праві.
Довіреність дійсна з дати видачі та діє до 31.05.2023.
З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" звернулося до Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer" з вимогою про виконання умов Договору суборенди вагона №02/11/22-01п від 02.11.2022, якою суборендодавець зокрема повідомило суборендаря про припинення надання послуг за Договором суборенди вагона №02/11/22-01п від 02.11.2022 та вимагало негайно виконати умови договору щодо сплати заборгованості, що виникла в загальному розмірі 239 40,00 грн протягом 7 календарних днів з моменту отримання даної вимоги включно, невідкладно повідомити про місцезнаходження всіх вагонів та припинити їх використання у зв`язку з припиненням надання послуг Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" за Договором суборенди, а також повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" передані за Договором суборенди вагони.
У матеріалах справи наявний лист Компанії "Sp. z o.o. Good Polymer" від 06.07.2023 № 06/07/01, наданий у відповідь на вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий цвіт" від 04.07.2023 № 04/07/23-01.
У зазначеному листі Компанія "Sp. z o.o. Good Polymer" повідомила Товариство з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" про місцезнаходження всіх вагонів, зазначених у вимозі, а саме: Термінал ХС Тімбер Продакшн, вул. Австрії, 1, м. Редеуц, повіт Сучава, Румунія (залізнична станція Дорнешть).
Також у листі зазначено, що вагони перебувають у технічно справному стані, та підтверджено готовність Компанії "Sp. z o.o. Good Polymer" передати зазначені вагони у будь-який момент за актом приймання-передачі на вказаній залізничній станції.
Крім того, Компанія "Sp. z o.o. Good Polymer" повідомила, що починаючи з 01.04.2023 вона не мала можливості використовувати передані вагони за їх цільовим призначенням у зв`язку з бездіяльністю ТОВ "Білий цвіт", яка полягала у ненаданні довіреності на вчинення необхідних дій для оформлення та відправлення вагонів як у порожньому, так і у навантаженому стані.
Судовою колегією було встановлено, що Господарським судом Київської області розглядалася справа 910/13528/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" до GOOD POLYMER SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" про стягнення 591 652, 28 євро.
В рішенні Господарського суду Київської області від 06.06.2025 у справі № 910/13528/23, зокрема, судом зазначено, що у зв`язку із суттєвою заборгованістю, що виникла у Відповідача перед Позивачем та з метою мінімізації своїх витрат, Позивач ініціював дострокове розірвання основного договору - договору оренди № SC8-23/2022 від 19.09.2022, відповідно до п. 9.2.2 цього договору, який передбачає можливість припинення договору за ініціативою однієї із сторін без провини іншої сторони та без застосування санкцій до орендаря чи орендодавця шляхом письмового повідомлення іншої сторони за 90 (дев`яносто) календарних днів. Відповідно, таке повідомлення за № 02/23 було надіслано Позивачем до АТ "LTG CARGO" 10.05.2023, у зв`язку з чим Позивач вважає, що Договір оренди припинився 10.08.2023 (через 90 днів). Цей факт, за твердженням Позивача, було також підтверджено власником вагонів в усному порядку.
Посилаючись на положення ст. 774 Цивільного кодексу України, відповідно до якого, строк дії договору піднайму не може перевищувати строк договору найму, Позивач стверджує, що договір суборенди вагона № 02/11/22-01п від 02.11.2022 вважається припиненим з 10.08.2023 у зв`язку з достроковим припиненням основного договору оренди № SC8-23/2022 від 19.09.2022, що відповідає прямим приписам закону.
Рішенням Господарського суду Київської області від 06.06.2025 у справі №910/13528/23 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" до Good Polymer SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс", про стягнення 591 652, 28 євро задоволено частково. Стягнуто з Sp.z.o.o. Good Polymer (повна назва - Good Polymer SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт": 304 836 євро основного боргу; 213 882 євро 20 євроцентів пені; 3 692 євро 72 євроцентів 3 % річних; 36 960 євро 00 євроцентів донарахованої суборендної плати, а також 266 182 грн 25 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
В матеріалах справи наявна відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" від 15.08.2024 на адвокатський запит представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт", яким було повідомлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейн" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" з пропозицією переоформити (укласти) договір оренди на вказані вагони з власником – АТ "LTG CARGO" у зв`язку з тим, що відсутня можливість їх експлуатації, вагони не користуються попитом, вони несуть витрати на оренду/суборенду цих вагонів, та попросило розмістити зазначені у запиті вагони на зберігання на під`їзних коліях з правом експлуатації. Ці вагони були заадресовані в адресу Відповідача та була надана довіреність на право їх експлуатації та копія довіреності від Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт". Фактично вагони були покинуті, Відповідач не підтверджував їх прийом, вимагав їх забрати, розміщення вагонів на під`їзних коліях Відповідача порушило технологічний процес, в зв`язку з чим Відповідач вимушений був їх використовувати, так як не мав можливості розмістити їх на власних коліях, що привело б до зупинки терміналу. Жодних претензій або листів щодо неможливості їх використання ні від кого Відповідач не отримував. Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" не мало жодної можливості повернути вагони або кудись їх відправити, так як не отримувало жодних інструкцій щодо їх використання.
В свою чергу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" звернулось до власника вагонів АТ "LTG CARGO" з проханням передати ці вагони в оренду Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс". Умовами власника АТ "LTG CARGO" було проведення відновлювальних ремонтів цих вагонів за кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс". В подальшому був укладений Договір оренди з АТ "LTG CARGO" і Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" користується цими вагонами на підставі укладеного Договору оренди з АТ "LTG CARGO".
В матеріалах справи наявний Архів по операціям відправлення/прибуття, міждерж.прийом/здача за період з 01.12.2022 по 05.12.2023 та Довідка щодо перевезень вантажу в вагонах за період 01.12.2022 по 30.11.2023.
У вказаній довідці періодично вказано відправником та/або одержувачем вантажів за зазначеними вагонами Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс".
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до актів приймання-передачі вагонів з оренди від 10.08.2023 та від 22.11.2023, орендовані вагони були повернуті ТОВ "Білий Цвіт" та передані AТ "LTG Cargo".
20.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" з претензією, якою заявлено вимогу до Відповідача щодо сплати заборгованості перед Товариством у сумі 189 370 Євро, що виникла за період фактичного користування вагонами (відповідно до днів та кількості вагонів, що використовувались у таких днях, як вказано у Довідці, вартістю 28 Євро без ПДВ за 1 день користування 1 вагоном, як визначено у п. 5.1 Договору та Додатку №2 до Договору).
В матеріалах справи наявний Договір №GP1005-22/2 про надання послуг з організації перевезень вантажів від 10 травня 2022 року укладеного між Компанією Sp. z o.o. Good Polymer та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд".
Відповідно до п. 1.1. зазначеного Договору цим Договором, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язки за винагороду, надавати послуги з організації перевезень вантажів Замовника залізничним, автомобільним, авіаційним, водним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав та інші послуги, що пов?язані з перевезеннями (надалі - "послуги", а Замовник зобов`язується прийняти та вчасно оплатити надані послуги.
Пунктом 1.2. Договору передбачено, що Виконавець може надавати такі види послуг, як організація перевезення вантажів різними видами транспорту, організація робіт, пов`язаних з прийманням, накопиченням, подрібненням, складуванням, перевантаженням, вивантаженням з вагонів, зберіганням, зважуванням, визначенням загальної кількості вантажу по осіданню судна методом Драфт-сюрвей, отриманням необхідних документів, фітосанітарним послугам, послугам по отриманню сертифікату EUR 1, перевезенням вантажу, митним оформленням вантажів Замовника, контроль за одержанням вантажів та інше, надавати у користування вагони, а також може укладати договори від свого імені, або інші дії, необхідні для виконання зобов`язань визначних цим Договором або окремими додатками згідно з конкретними інструкціями Замовника.
Виконавець зобов`язаний здійснити підбір або залучити наявних перевізників, виконавців послуг, які мають всі необхідні дозвільні документи та/або ліцензії, з врахуванням вимог та правил, встановлених у державах, по території яких виконується перевезення вантажів і укласти від свого імені договори про перевезення вантажів та/або надання послуг для виконання заявок Замовника, а у випадку порушення таких вимог та правил відшкодовувати штрафні санкції (збитки), що були покладені на Замовника відповідальними органами.
Згідно з п. 3.2.1 Договору Виконавець має право виконувати взяті на себе зобов`язання з залученням третіх осіб.
Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального права, в контексті встановлених обставин, судова колегія дійшла наступних висновків.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
У відповідності до частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. 
За змістом статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (стаття 763 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.
За змістом ст.774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.
Як було встановлено судовою колегією, 19.09.2022 між АТ "LTG CARGO" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" укладено Договір оренди вагона № SC8-23/2022, за яким Орендодавець передав Орендарю 57 фітінгових платформ для перевезення контейнерів на тимчасове користування за плату, а Орендар прийняв зазначені вагони, та зобов`язувався використовувати їх за призначенням та здійснювати оплату оренди згідно з умовами Договору.
Разом з тим 02.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer" було укладено Договір суборенди вагона № 02/11/22-01п, за яким 57 фітінгових платформ передані Суборендарю для тимчасового користування за плату, з обмеженням на переуступку прав, можливістю дострокового розірвання у разі порушень та з обов`язком сплати подвійної суборендної плати за порушення умов договору. 
Відповідно до актів приймання-передачі від 10.12.2022 по 02.01.2023 вагони були передані Суборендарю. 
З наведеного вбачається, що вагони, отримані Позивачем від АТ "LTG CARGO" за Договором оренди, були ним фактично передані в користування Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer" на умовах Договору суборенди, при цьому Позивач не набув права власності на ці вагони, а мав лише право користування ними та передав це право користування третій особі відповідно до умов суборенди.
Пізніше, як було встановлено апеляційним господарським судом, 17.02.2023 Позивачем було видано довіреність №2, якою було уповноважено Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" здійснювати управління вагонами, що перебувають у користуванні довірителя, включаючи їх оформлення, відправлення, отримання та виконання всіх пов`язаних із перевезенням юридично значущих дій.
Довіреність передбачала право діяти від імені довірителя у взаємовідносинах із перевізниками та контрагентами щодо організації перевезень і була чинною до 31.03.2023.
Водночас встановлено, що з ініціативою щодо видачі такої довіреності звернулося саме Компанія "Sp.z o.o. Good Polymer" як суборендар, що підтверджується листом від 10.02.2023.
Судовою колегією також встановлено, що 10.05.2022 між Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" було укладено Договір № GP100-22/2 про надання послуг з організації перевезень вантажів.
Відповідно до умов зазначеного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" прийняло на себе зобов`язання за винагороду надавати Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer" послуги з організації перевезень вантажів різними видами транспорту, а також здійснювати інші послуги, пов`язані з перевезенням.
Водночас, умовами Договору передбачено право Товариства з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд", як виконавця, виконувати свої зобов`язання із залученням третіх осіб. Компанія "Sp.z o.o. Good Polymer", як замовник, має право отримувати від виконавця всю необхідну інформацію та документи щодо його дій у межах Договору, а також дій третіх осіб, залучених до надання послуг.
З наведеного вбачається, що між Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд", окрім довіреності, існували також договірні правовідносини, які передбачали можливість залучення третіх осіб для виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" своїх зобов`язань за Договором.
Також судовою колегією було встановлено, що 17.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" видало довіреність на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" на здійснення повноважень щодо управління вагонами, включаючи їх оформлення, відправлення та виконання всіх пов`язаних перевізних операцій, на вагони, що належать АТ "LTG CARGO", яка діяла до 31.05.2023.
Із змісту даної довіреності вбачається, що вона була видана щодо вагонів, які перебували у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та які в подальшому були передані в суборенду Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer" на підставі Договору суборенди вагона № 02/11/22-01п, укладеного 02.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer".
Відповідно до умов Договору суборенди вагона № 02/11/22-01п Суборендар не має права переуступати будь-які свої права та обов`язки, що виникають із цього Договору.
Водночас матеріали справи не містять доказів погодження такої передачі повноважень із Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" як розпорядником вагонів, зокрема відсутні будь-які листи чи переписка, які б свідчили про обізнаність Позивача щодо видачі зазначеної довіреності. Сам Позивач також заперечує свою обізнаність щодо видачі зазначеної довіреності Відповідачу.
Нормами ст. 238 Цивільного кодексу України, передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.
З урахуванням викладеного, а також беручи до уваги відсутність погодження Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" як належного користувача (розпорядника) вагонів на передачу відповідних повноважень, судова колегія доходить висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" не мало правових підстав для видачі зазначеної довіреності та, відповідно, для уповноваження Відповідача на вчинення передбачених нею дій.
Апеляційним господарським судом також було встановлено, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" відсутні будь-які договірні відносини щодо користування вагонами, отриманими Позивачем в оренду від власника вагонів AT "LTG CARGO" та переданими Позивачем в суборенду суборендарю Компанії "Sp.z o.o. GOOD POLYMER".
Колегією суддів було також встановлено, що Договір оренди № SC8-23/2022 від 19.09.2022 укладений LTG "CARGO" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" припинив свою дію 10.08.2023 у зв`язку з його достроковим розірванням шляхом направлення відповідного повідомлення, відповідно і Договір суборенди вагона №02/11/22-01п від 02.11.2022 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer" також припинив свою дію 10.08.2023 у зв`язку з припиненням основного договору оренди.
З наведеного вбачається, що всі зазначені вагони, передані Позивачем у суборенду, фактично мали право перебувати у віданні Компанії "Sp.z o.o. GOOD POLYMER" до 10.08.2023. Оскільки Договір суборенди припинив свою дію з цієї дати, у зв`язку з достроковим розірванням основного договору оренди, Компанія "Sp.z o.o. GOOD POLYMER" несе відповідальність перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" за користування вагонами протягом зазначеного періоду.
Крім того, судова колегія зазначає, що відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що Компанія "Sp.z o.o. GOOD POLYMER", будучи користувачем вагонів, передав зазначені вагони у користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс", окрім наявної довіреності, яка була видана Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" без правових підстав.
Отже враховуючи наведене, судова колегія зазначає що Компанія "Sp.z o.o. GOOD POLYMER" не проявило розумної обачності у частині контролю за використанням вагонів, переданих йому у суборенду, а також щодо передачі їх третім особам. Незважаючи на припинення Договору суборенди з 10.08.2023 та відсутність будь-яких документально підтверджених повноважень на передачу вагонів Товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс", Компанія "Sp.z o.o. GOOD POLYMER" допустило видачу довіреності Товариством "Полігран-Трейд", яка була видана без правових підстав, що ставить під сумнів правомірність дій третіх осіб у відношенні зазначених вагонів.
Судова колегія зазначає, що Позивач пред`являє свої вимоги щодо стягнення вартості безоплатного та безпідставного фактичного користування Відповідачем 57 вагонами за період з 04.04.2023 по 10.08.2023.
Як було зазначено, Господарським судом Київської області розглядалася справа №910/13528/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" до Good Polymer SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA про стягнення 591 652,28 євро за Договором суборенди № 02/11/22-01п від 02.11.2022 у частині своєчасних та повних розрахунків за користування 57 фітинговими платформами для перевезення контейнерів.
У межах зазначеної справи позовні вимоги були заявлені щодо стягнення заборгованості за користування тими ж вагонами, які є предметом розгляду у даній справі.
Рішенням Господарського суду Київської області від 06.06.2025 у справі №910/13528/23 позов було задоволено частково та стягнуто з Good Polymer SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білий Цвіт»: 304 836,00 євро основного боргу; 213 882,20 євро пені; 3 692,72 євро 3 % річних; 36 960,00 євро донарахованої суборендної плати.
Таким чином, з наведеного вбачається, що Позивач уже реалізував право на судовий захист та ініціював питання стягнення заборгованості за користування вказаними вагонами, яке було предметом судового розгляду та вирішено по суті.
Пізніше, 11 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та Good Polymer SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA був укладений Акт врегулювання заборгованості відповідно до умов якого, між сторонами було встановлено факт передачі вагонів Суборендарем (Компанія "Sp.z o.o. Good Polymer") у фактичне користування Товариству з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" без письмового погодження Суборендодавця та визначає нарахування подвійної суборендної плати за таке користування.
Крім того, умовами зазначеного Акту передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" гарантує зарахування отриманих коштів від Відповідача за результатами розгляду цієї справи в рахунок погашення заборгованості за Договором суборенди Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer".
Судова колегія зазначає, що даним Актом сторони фактично врегулювали порядок розрахунків за користування вагонами та визначили механізм погашення заборгованості Суборендаря, підтвердивши право Позивача стягувати кошти як з Суборендаря, так і з фактичного користувача вагонів.
Разом із тим, судова колегія зазначає, що посилання сторін у зазначеному акті на встановлення факту передачі вагонів Суборендарем (Компанія "Sp.z o.o. Good Polymer") у фактичне користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" оцінюється критично, оскільки, як було зазначено, між Відповідачем та Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer" відсутні будь-які договірні стосунки, а матеріали справи не містять доказів фактичної передачі зазначених вагонів від Суборендаря Відповідачу. Відтак, вказані твердження сторін є сумнівними та не підтверджуються наявними документами.
Щодо покладення виконання зобов`язання Компанією "Sp.z o.o. Good Polymer" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" судова колегія зазначає наступне.
Зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора (стаття 511 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до статті 521 Цивільного кодексу України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 528 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.
З аналізу наведеної норми вбачається, що Цивільний кодекс України надає боржнику право покласти на іншу особу виконання його обов`язку перед кредитором, в свою чергу покладення боржником на іншу особу виконання обов`язку перед кредитором закон обмежує лише у випадку, коли відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.
За змістом зазначених норм матеріального права зобов`язання боржника за його волею може бути ним покладено на іншу особу та у випадку виконання зобов`язання іншою (третьою) особою до цієї особи переходять права та обов`язки кредитора у зобов`язанні.
При цьому підставою для виконання третьою особою зобов`язань за боржника є покладення на цю особу такого зобов`язання боржником, як за власною ініціативою так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником.
Таке покладення виконання зобов`язань відповідно до частини першої статті 528 Цивільного кодексу України є обов`язковим для прийняття кредитором як належного виконання зобов`язань.
Судова колегія зазначає, що рішенням суду вже вирішено спір щодо заборгованості, яка виникла з Договору суборенди № 02/11/22-01п від 02.11.2022, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та Good Polymer SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, та яким, зокрема, стягнуто 304 836,00 євро основного боргу, 213 882,20 євро пені, 3 692,72 євро 3 % річних і 36 960,00 євро донарахованої суборендної плати.
За таких обставин відповідне зобов`язання є підтвердженим судовим рішенням, а відтак положення стаття 528 Цивільного кодексу України не можуть застосовуватися як підстава для зміни боржника, оскільки вони регулюють лише можливість виконання зобов`язання третьою особою, а не передбачають заміну сторони у зобов`язанні, встановленому судовим рішенням.
У контексті наведеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неможливості заміни сторони-боржника у зобов`язанні, яке виникло у Компанії Sp.z o.o. GOOD POLYMER за Договором суборенди, іншою особою — Відповідачем у цій справі як фактичним користувачем вагонів, у зв`язку з чим доводи Апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судовою колегією.
Щодо підстав стягнення з Відповідача коштів у зазначеному розмірі як безпідставно збережених, які обґрунтовані фактичним користуванням залізничними вагонами без правової підстави та регулюються положеннями стаття 1212 Цивільного кодексу України і стаття 1214 Цивільного кодексу України судова колегія зазначає таке.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми, можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних.
У кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. При цьому, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 Цивільного кодексу України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати в набувача це майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Натомість особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
З аналізу наведеної норми вбачається, що закон визначає отримання доходів і плодів безпідставним лише за умови, якщо набувач майна знав або мав знати про безпідставність його отримання. Тому набувач повинен повернути або відшкодувати потерпілому всі доходи, які він одержав чи міг одержати з цього майна з того часу, як дізнався або міг дізнатися про безпідставність набуття (збереження) майна. Доходи або інші вигоди, отримані ним до цього часу не підлягають поверненню або відшкодуванню.
Отже, для правильного вирішення спору щодо застосування ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України судам передусім необхідно встановити момент, коли набувач спірного майна дізнався про безпідставність його набуття чи про зникнення (припинення) підстави набуття, яка існувала, а також моменту, коли набувач міг дізнатися про такі обставини в разі прояву ним добросовісності, розумної обачності та звичайної зацікавленості станом своїх справ, отримання направленої йому кореспонденції тощо.
Системний аналіз ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України у взаємозв`язку з приписами статей 3, 509 цього Кодексу дає підстави для висновку, що визначення моменту виникнення в особи (боржника) обов`язку з повернення потерпілому безпідставно набутого нею майна, з урахуванням справедливості, розумності та неприпустимості безпідставного збагачення однієї особи за рахунок іншої, передбачає доцільним урахування такого моменту, коли особа дізналася або могла дізнатися про володіння чужим майном без достатньої правової підстави.
Судовою колегією було встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс" відсутні будь-які договірні відносини щодо передачі останньому права користування зазначеними вагонами.
Як відображено вище, Відповідач отримав зазначені вагони на підставі довіреності, виданої 17.05.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд" на здійснення повноважень щодо управління вагонами, включаючи їх оформлення, відправлення та виконання всіх пов`язаних перевізних операцій, щодо вагонів, які належать АТ "LTG Cargo" та дія якої була обмежена строком до 31.05.2023.
За текстом довіреності випливає, що зазначені вагони були передані Відповідачу передусім для здійснення організаційно-технічних та перевізних операцій, пов`язаних з їх оформленням, відправленням і обслуговуванням у процесі перевезення, а не для набуття самостійного права користування ними.
Разом з тим судова колегія зауважує, що зазначені вагони фактично перебували у користуванні Компанії Sp.z o.o. GOOD POLYMER на підставі Договору суборенди вагона № 02/11/22-01п від 02.11.2022, тобто право користування ними належало саме цій компанії, яка виступала належним суб`єктом відповідного зобов`язання та несла обов`язки щодо їх належного збереження і контролю за їх використанням.
Відповідно до довідки щодо перевезень вантажів у вагонах за період з 01.12.2022 по 30.11.2023 періодично як відправника та/або одержувача вантажів зазначено Відповідача — Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-грецьке підприємство "Імтрекс".
Судова колегія зазначає, що наведене не може достеменно свідчити про фактичне користування та самостійне розпорядження вагонами Відповідачем. Зазначене вказує лише, що Відповідач діяв у межах наданих йому повноважень за довіреністю, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд", виконуючи організаційно-технічні та перевізні операції, включаючи оформлення документів, відправлення та прийом вагонів, здійснення розрахунків і контроль за їх переміщенням, а отже дії Відповідача не створюють самостійного права користування вагонами.
Крім того, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на відповідь Компанії "Sp.z o.o. Good Polymer" за вих. № 06/07/01 від 06.07.2023, яка була надіслана Товариству з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт", відповідно до якої було повідомлено Позивача про місцезнаходження всіх вагонів, а також зазначено, що вони перебувають у належному технічному стані та можуть бути у будь-який момент передані Позивачу за актом приймання-передачі.
Наведене свідчить про те, що Компанія "Sp.z o.o. Good Polymer" була обізнанана про місцезнаходження та технічний стан вагонів, а також здійснювала контроль за їх переміщенням. Крім того, факт того, що Компанія "Sp.z o.o. Good Polymer" повідомила Позивача про готовність передачі вагонів у будь-який момент за актом приймання-передачі, підтверджує, що Суборендар фактично визнав своє розпорядження вагонами. Усі ці обставини ставлять під сумнів твердження Апелянта щодо фактичного користування вагонами Відповідачем без відома та участі Суборендаря.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів того, що Суборендар, вважаючи, що вагони фактично не перебували у його користуванні, вживав будь-яких заходів, спрямованих на їх повернення, зокрема, у матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення Суборендарем листів, претензій чи інших звернень до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полігран-Трейд", з яким у Суборендаря існували договірні відносини та якому була видана відповідна довіреність, а також до Відповідача, якого Позивач та Компанія "Sp. z o.o. Good Polymer" вважають фактичним користувачем вагонів у зазначений період.
Наявні обставини свідчать про суперечливу поведінку Суборендаря, який не вжив жодних дій для відновлення свого фактичного управління вагонами.
Враховуючи наведене, судова колегія доходить висновку, що, хоча зазначені вагони й перебували під управлінням Відповідача, він фактично не здійснював жодних самостійних дій щодо їх розпорядження.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що Відповідач використовував зазначені вагони у власних цілях та в господарській діяльності, а також відсутні докази, які б свідчили про незаконне збагачення Відповідача внаслідок використання цих вагонів.
У контексті наведеного колегія суддів доходить висновку, що матеріалами справи не підтверджено факту набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи (потерпілого), що є обов`язковою умовою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України, відтак доводи Апелянта в цій частині колегія суддів вважає необґрунтованими.
Посилання Апелянта на судову практику, зокрема на висновок Великої палати Верховного Суду вказаний у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, в частині стягнення безпідставно збережених коштів, у якій зазначено, що фактичний користувач майна, який без достатньої правової підстави за рахунок власника утримав кошти, які мав сплатити за користування майном, зобов`язаний повернути їх власнику на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України, судова колегія вважає нерелевантною та такою, що не може бути застосована у цій справі. Зокрема, у зазначеній постанові Верховний Суд розглядав випадок користування земельною ділянкою без оформлення договору оренди, коли позбавлення орендодавця доходу у вигляді орендної плати є підставою для стягнення безпідставно збережених коштів. Такі обставини не збігаються з фактичними умовами даної справи, і тому висновки зазначеної постанова не можуть застосовуватися у цій справі.
Щодо посилання Апелянта на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 290/815/17, судова колегія зазначає, що висновки зазначені у даній постанові не можуть застосовуватися у даній справі оскільки обставини у зазначеній справі також не є релевантними обставинам у даній справі. У вищенаведеній справі йшлося про відносини за нікчемним договором фінансового лізингу, і Верховний Суд у цій постанові зазначав, що оскільки договір є нікчемним з моменту його укладення, фактичний користувач предмета лізингу, який без достатньої правової підстави за рахунок власника утримав кошти, що мали бути сплачені за весь час користування предметом лізингу, зобов`язаний повернути їх власнику на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Зазначене положення не може бути застосоване у цій справі, оскільки наведені у ньому аргументи не враховують обставин, встановлених та проаналізованих вище у даній справі.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає Позивач та Відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту ст.79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у постанові від 16.02.2021 у справі №927/645/19.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою ВС у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Приймаючи до уваги вищенаведені обставини справи в їх сукупності, судова колегія вважає, що всі істотні обставини справи судом першої інстанції встановлені вірно, з огляду на що рішення суду першої інстанції скасування або зміни не потребує.
З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи Скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, а зводяться лише до незгоди з таким рішенням без належного обґрунтування для цього відповідних підстав. При цьому протилежного ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції Скаржником не доведено. 
Відповідно до чинного законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.
У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/4896/24 не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/4896/24 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на Скаржника.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Білий Цвіт" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/4896/24 - залишити без задоволення, 
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 13.11.2025 у справі №916/4896/24 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені статтями 286-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 06.04.2026 року.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

С.В. Таран