Справа № 761/20952/25
Провадження № 2/761/2441/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді:   Волошина В.О.
при секретарі:    Греку Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:

У травні 2025р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3., в якому просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не вчинення нотаріальної дії - не видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 (далі по тексту - вимога № 1);
- зобов`язати відповідача вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці (далі по тексту - вимога № 2).
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, і позивачка, як спадкоємиць першої черги за законом звернулася 26 листопада 2021р. до відповідача з заявою про прийняття спадщини. Того ж дня, відповідачем були вчиненні дії щодо реєстрації спадкової справи в Спадковому реєстрі, однак по теперішній час, не зазначаючи поважності причин відповідач відмовляється, видати позивачці, як спадкоємцю першої черги за законом, відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом.
На думку позивачки, зазначена бездіяльність відповідача є незаконною, суперечить положенням ст. ст. 34, 66, 68 Закону України «Про нотаріат», оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо позивачка вимушена була звернутись до суд з вказаним позовом, для захисту своїх порушених прав.
Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27 травня 2025р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадженні і призначено справу в підготовче засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
До судового засідання сторона позивача подала на адресу суду заяву, про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд позов задовольнити.
Відповідач, про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, поважність причин неявки суду не повідомив, відзив на позов, стороною відповідача до суду не подавався.
В силу положень ст. ст. 211, 223 ЦПК України, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутність сторін.
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачка ОСОБА_1 з 24 січня 1998р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер.
З матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2021р. позивачка ОСОБА_1 звернулася до відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3. з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 .
За наслідками розгляду заяви позивачки про прийняття спадщини, відповідачем були внесені відомості до Спадкового реєстру про реєстрацію спадкової справи (№ 68736564) щодо майна померлого ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Положеннями ч. 1 ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Звертаючись до суду з вимогою № 1, позивачка наголошувала, що зі сторони відповідача має місце незаконна бездіяльність, щодо не вчинення нотаріальної дії - не видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 .
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом ст. 77 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За змістом п. 3) ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтва про право на спадщину.
Положеннями ч. 1, 2 ст. 66, ч 1 ст. 67, ч.1 ст. 68 цього Закону України, визначено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину; видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України; свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо; нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Згідно з підпунктів 2.1 пункту, підпунктів 4.1-4.3, 4.6-4.14 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ від 22 лютого 2012р. за № 296/п, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів.
При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва.
Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.
Факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні.
Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття.
Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Такий договір не може порушувати прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.
Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Спадкоємці можуть за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, або за нотаріально посвідченим договором, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, змінити розмір частки у спадщині когось із них.
Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.
Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.
Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.
Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.
При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Так, протягом всього часу розгляду справи в суді, стороною відповідача не було надано до суду належні і допустимі докази, на підтвердження поважності причин не видачі позивачці, як спадкоємцю першої черги за законом свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка - спадкодавця ОСОБА_2 , при цьому судом враховано, що на час звернення позивачки до суду з вказаним позовом вже сплинули строки, передбачені ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК України.
Таким чином, суд вважає, що вимога № 1 ґрунтується на вимогах закону, а тому підлягає задоволенню.
Звертаючись до суд з вимогою № 2, позивачка зазначала, що належним способом захисту її порушеного права, як спадкоємця першої черги за законом після смерті її чоловіка буде зобов`язати відповідача вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024р. у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23).
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023р. в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023р. у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019р. в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018р. у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018р. у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019р. у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019р. у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020р. у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022р. в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21).
Приватно - правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023р. в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023р. в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22).
Як встановлено судом, з відповіді на запит суду з Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), наказом цього міжрегіонального управління від 13 червня 2023р. № 895/6 «Про тимчасове зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_3.» відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 29-1 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з ухиленням від перевірки та необґрунтованою відмовою приватного нотаріуса від надання територіальному органу МЮ України документів для перевірки організації нотаріальної діяльності та виконання правил нотаріального діловодства, зупинено приватну нотаріальну діяльність ОСОБА_3 з 14 червня 2023р. до усунення цієї обставини. Станом на день надання відповіді на запит суду, відповідачем не було вжиті заходи визначення ст. ст. 29 - 29-2 Закону України «Про нотаріат».
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що з 14 червня 2023р. зупинено приватну нотаріальну діяльність відповідача, і на час ухвалення рішення суду, така діяльність не поновлена, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимоги № 2, оскільки обраний позивачкою спосіб захисту є неналежним.
Разом з тим, судом враховано, що позивачка, в силу положень п. 2.8. пункту 2 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. за № 296/п, в редакції, яка діла, на час звернення позивачки до суду (у разі припинення, зупинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, тимчасового блокування або анулювання доступу нотаріуса до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкова справа може бути передана до іншого(ї) приватного нотаріуса (державної нотаріальної контори) в межах одного нотаріального округу після закінчення встановленого законодавством строку для прийняття спадщини) не була позбавлена можливості подати заяву про передачу спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_2 до іншого приватного нотаріуса чи державної нотаріальної контори.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягенню судовий збір у розмірі 1211,2 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 1, 4, 13, 15, 16, 1220-1222, 1265, 1269, 1270 ЦК України; ст. ст. 34, 66-68, Закону України «Про нотаріат»; Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22 лютого 2012р. за № 296/п, зареєстрований в МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595, суд, -

в и р і ш и в:

Позов  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (місцезнаходження: м. київ, вул. Данила Щербаківського, 37, група приміщень НОМЕР_2) про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо не вчинення нотаріальної дії - не видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ грн. 20 коп.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 06 березня 2026р.

Суддя: