справа № 732/2010/25 провадження № 1-кп/732/37/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06.04.2026 місто Городня 

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
у присутності секретаря – ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого – ОСОБА_4 (приймав участь в режимі відеоконференції),
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.10.2025 за №12025270460000192, по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пекурівка Городнянського району Чернігівської області, громадянина України, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 постановою Подільського районного суду міста Києва від 12.08.2025 був позбавлений права керування транспортними засобами, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, строком на 5 років.
Окрім цього, ОСОБА_5 постановою Деснянського районного суду міста Києва від 18.08.2025 був позбавлений права керування транспортними засобами, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП України, строком на 5 років.
Однак, ОСОБА_5 , діючи умисно, з прямим умислом, направленим на умисне невиконання постанови суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, з мотивів зневажливого ставлення до діючого законодавства України та авторитету органів судової влади України, ігноруючи вимоги вказаної постанови Подільського районного суду міста Києва від 12.08.2025 в частині позбавлення права керування транспортними засобами та маючи на меті не виконувати вказане судове рішення, хоча він мав можливість його виконати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, в порушення вимог ст.129 Конституції України, згідно якої суд ухвалює рішення іменем України та судове рішення є обов`язковим до виконання, 15 серпня 2025 року, о 20 години 30 хвилин, в районі будинку 1-б, по вулиці Пухівській у м. Києві, будучи позбавленим права керування транспортними засобами та повторно протягом року знову керував автомобілем марки ВАЗ моделі 2103 реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений працівниками поліції, які склали на нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та 03 вересня 2025 року Деснянським районним судом міста Києва винесено постанову у справі Єдиний унікальний №754/13605/25, провадження 3/754/3480/25, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили 13 вересня 2025 року та на нього накладено

адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (40800,00 грн), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Окрім того, ОСОБА_5 , діючи умисно, з прямим умислом, направленим на умисне невиконання рішення суду та повторно, з мотивів зневажливого ставлення до діючого законодавства України та авторитету органів судової влади України, ігноруючи вимоги постанови Подільського районного суду міста Києва від 12.08.2025 та постанов Деснянського районного суду міста Києва від 18.08.2025 та від 03.09.2025, в частині позбавлення права керування транспортними засобами та маючи на меті не виконувати вказані судові рішення, хоча він мав можливість їх виконати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, в порушення вимог ст.129 Конституції України, згідно якої суд ухвалює рішення іменем України та судове рішення є обов`язковим до виконання, 09 жовтня 2025 року, о 21 годині 05 хвилин на автодорозі Н-28 «Городня - Чернігів», на відстані 500 метрів від м. Городня, в напрямку м. Чернігів, керував автомобілем марки ВАЗ моделі 21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на 5 років був зупинений працівниками поліції, які склали на нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.
Також, ОСОБА_5 , діючи умисно, з прямим умислом, направленим на умисне невиконання постанов суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, з мотивів зневажливого ставлення до діючого законодавства України та авторитету органів судової влади України, ігноруючи вимоги вказаних постанови Подільського районного суду міста Києва від 12.08.2025 та постанов Деснянського районного суду міста Києва від 18.08.2025 та від 03.09.2025, в частині позбавлення права керування транспортними засобами та маючи на меті не виконувати вказані судові рішення, хоча він мав можливість їх виконати, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, в порушення вимог ст.129 Конституції України, згідно якої суд ухвалює рішення іменем України та судове рішення є обов`язковим до виконання, 13 жовтня 2025 року, о 20 години 44 хвилини, в районі будинку 75 по вулиці Чернігівській в м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, будучи позбавленим права керування транспортними засобами та повторно протягом року знову керував автомобілем марки ВАЗ моделі 21099 реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції, які склали на нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та 17 листопада 2025 року Городнянським районним судом Чернігівської області винесено постанову у справі Єдиний унікальний №732/1699/25, провадження 3/732/1053/25, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, яка набрала законної сили 28 листопада 2025 року та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (40800,00 грн), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в умисному невиконанні постанов суду, що набрали законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
28 листопада 2025 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , з іншого боку, у присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 , на підставі статей 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Чернігівської окружної прокуратури, розташованого за адресою: вул. Чернігівська, 40, м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту угоди від 28 листопада 2025 року вбачається, що ОСОБА_5 беззастережно визнає винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Прокурор в судовому засіданні вказала, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_4 , угода про визнання винуватості від 28.11.2025 відповідає вимогам КПК України, вимогам КК України та є всі підстави для її затвердження судом.
Захисник та обвинувачений в судовому засіданні клопотали про затвердження укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди.
Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно із ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного, обвинуваченого.
Частина 4 ст. 469 КПК України визначає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Частиною 5 ст. 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. 
Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
В судовому засіданні установлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, сторони кримінального провадження добровільно уклали угоду про визнання винуватості.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, тобто що він має право на справедливий судовий розгляд в присутності захисника, під час якого прокурором має бути доведено обвинувачення.
Також, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та сторона обвинувачення розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та щодо відмови обвинуваченого від здійснення прав на відкритий судовий розгляд справи по суті та доведення прокурором обвинувачення, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу.
Разом з тим, суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що визнання ним вини є добровільним.
Оскільки зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Покарання, яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, що відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченого, а тому, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 , та призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання.
Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення; наявність обставин, що пом`якшують покарання – щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжують покарання; також суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні не застосовувався та підстав для його застосування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370-372, 373-374, 376, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 25 листопада 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим за ч. 1 ст. 382 КК України ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази, після набрання вироком законної сили:оптичний DVD-R диск з відеозаписами, здійсненими 13.10.2025 нагрудними відеореєстраторами, якими користувалися поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження, – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Чернігівського апеляційного суду.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та захиснику. Сторони мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цих кримінальних правопорушень.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1