ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2680/25	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Поліщук Л.В., Аленіна О.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт»
на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025, суддя суду першої інстанції Рога Н.В., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 15.12.2025
по справі №916/2680/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт»
за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» 
про стягнення збитків у розмірі 136 524,80 грн, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про стягнення збитків у розмірі 136 524,80 грн.
Позов обґрунтовано тим, що 20 січня 2025 року водій ТОВ «НМ Транспорт» Чорний О.О., скоїв наїзд на електросамохідні ворота, що належать позивачу, через те, що рухався заднім ходом та не впевнився в безпеці свого маневру. В результаті ДТП відсувні самохідні ворота отримали пошкодження та ТОВ «КПФ «Торгтехніка» завдано матеріальну шкоду у розмірі 296 524, 80 грн, що підтверджується Звітом 28/02/2025-М, складеним незалежним оцінювачем ФОП Довбня М.Ю., та документами про здійснення ТОВ «КПФ «Торгтехніка» оплати відновлювальних робіт та покупки комплектуючих деталей. Збитки у сумі 160 000,00 грн були покриті виплатою страхової компанії. В той же час, позивач звертається з метою стягнення збитків у сумі 136 524,80 грн, які не були покриті страховою виплатою.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про стягнення збитків у розмірі 136 524,80 грн - задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» збитки у розмірі 136 524,80 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт нанесення позивачу збитків діями відповідача. При тому сума таких збитків, не відшкодована страховою виплатою, становить 136 524,80 грн та відповідно підлягає стягненню за рахунок відповідача.
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25.
Апелянт вказав, що суд першої інстанції передчасно визнав встановленими обставинами проведення оцінки пошкодженого майна, як підтвердження понесеного позивачем розміру витрат, яка рецензією була визнана недостовірною та відповідно не надав правової оцінки рецензії на таку оцінку, чим грубо порушив ст.ст.73,86 ГПК України.
На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки сам по собі факт оплати ремонтних робіт, їх оцінка, яка була визнана рецензією недостовірною, не є безумовними доказами розміру шкоди, так як відповідно до зазначених норм матеріального права (ст.ст.22,623,1192 ЦК України), які судом не були застосовані, розмір шкоди визначається за реальною (ринковою) вартістю відновлення майна, а не за сумою фактично понесених витрат.
Відповідач вказує, що суд першої інстанції взагалі не дослідив ринкові ціни на комплектуючі та обсяг робіт, не встановив, чи заявлені витрати не включають поліпшення майна, що суперечить принципу компенсаційного характеру відшкодування шкоди. Сам по собі факт укладення договору та оплати ремонтних робіт не є безумовним доказом розміру збитків, оскільки відповідно до зазначених норм матеріального права розмір збитків визначається за реальною (ринковою) вартістю відновлення майна, а не за сумою фактично понесених витрат.
Крім того, апелянт послався на те, що суд першої інстанції залишив без уваги та в порушення приписів ст.86 ГПК України не надав належної правової оцінки обставинам того, що Позивач фактично не довів, які саме комплектуючи були пошкоджені внаслідок ДТП та обґрунтованість придбання Позивачем переліку комплектуючих, які не були взагалі пошкоджені.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 року у справі №916/2680/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «КПФ «Торгтехніка» у повному обсязі.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» надійшли заперечення на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25.
Апелянт вказав, що скарга ґрунтується не на «нових обставинах», а на неповному з`ясуванні судом першої інстанції фактичних обставин, неналежній оцінці доказів, неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права. Саме це і є підставами для скасування рішення відповідно до ст.281 ГПК України.
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не надав мотивованої оцінки рецензії, не пояснив, чому відхиляє її висновки, не призначив судову експертизу за наявності взаємовиключних висновків, що є істотним порушенням ст.ст.73, 86, 104 ГПК України. Отже, суд першої інстанції фактично поклав в основу рішення доказ, достовірність якого була обґрунтовано поставлена під сумнів.
Крім того, апелянт вказує, що позивач у відзиві фактично пропонує застосувати принцип якщо сплачено, тому це є реальні збитки, які підлягають стягненню, незважаючи чи було пошкодженого майно чи ні.
Апелянт також вказав, що позивач у Відзиві не спростував один із ключових аргументів апеляції про те, що ним не доведено, які саме елементи були пошкоджені.
Керуючись викладеним вище, відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 року у справі №916/2680/25 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25.
Позивач вказав, що суд першої інстанції належним чином оцінив висновок (Звіт) експерта суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю., №28/02/25-М від 28.02.2025 року у сукупності з іншими доказами у справі, що прямо відповідає вимогам ч. 1 ст. 86 ГПК України. Як убачається з мотивувальної частини рішення, суд не поклався виключно на звіт оцінювача, він також виходив з: факту реального пошкодження воріт, документально підтверджених витрат на відновлення, факту часткового страхового відшкодування, відсутності доказів надмірності або поліпшення майна.
На думку позивача, рецензія на звіт оцінювача, на яку посилається апелянт, не є безумовною підставою для визнання звіту недопустимим доказом і підлягає оцінці судом нарівні з іншими доказами. Крім того, рецензія, на яку посилається відповідач, не заперечує факту заподіяння шкоди, не спростовує необхідність проведення відновлювального ремонту та не доводить, що позивач не ніс відповідних витрат. Наявність рецензії не зумовлює автоматичне відхилення звіту про оцінку, якщо суд, оцінивши всі докази в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку щодо розміру шкоди.
Позивач вказує, що реальні збитки можуть розраховуватись як у формі втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, так і у формі витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженої речі. Потерпілий за власним вибором може вимагати відшкодування або реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого нерухомого майна.
Позивач вказує, що відповідач не довів можливість відновлення воріт з використанням інших матеріалів без втрати функціональності. З матеріалів справи не вбачається, що позивач діяв недобросовісно або зловживав правом. Крім того, відповідач не надав доказів економічної необґрунтованості кожної конкретної витрати. 
Позивач також зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ТОВ «НМ Транспорт» бажало самостійно здійснити ремонт пошкоджених воріт, але позивач йому в цьому перешкоджав. Відсутність цих доказів підтверджує лише те, що усунення наслідків завданої шкоди водієм відповідача останній переклав на ТОВ «КПФ «Торгтехніка».
Керуючись викладеним вище, позивач просить апеляційну скаргу ТОВ «НМ Транспорт» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 у справі №916/2680/25 залишити без змін.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/2680/25 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Аленін О.Ю., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/2680/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2680/25 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2680/25.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 23.02.2026; запропоновано учасникам справи у строк до 23.02.2026 надати до Південно-західного апеляційного господарського суду міркування або заперечення щодо клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про призначення судової будівельно-технічний експертизи та товарознавчої експертизи.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про розгляд справи з викликом сторін.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про розгляд справи №916/2680/25 у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 26.01.2026, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/2680/25, була отримана в електронному кабінеті позивачем - 27.01.2026, відповідачем - 27.01.2026, третьою особою - 27.01.2026.
Тобто учасники справи вважаються повідомленими належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.
Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).
Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.
У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи. 
При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».
Враховуючи викладене, матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.
Щодо клопотання відповідача про призначення експертизи, колегія суддів зазначає наступне.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про призначення судової будівельно-технічний експертизи та товарознавчої експертизи, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
На вирішення експертизи апелянт просив поставити наступні питання:
- Які пошкодження воріт відсувних за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35Д, виникли внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2025?
- Який перелік та об`єми фактично виконаних ремонтних робіт воріт відсувних за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35Д, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2025?
- Яка ринкова вартість станом на 24.01.2025 трьох комплектів фурнітури Rolling Center Standard до 600 кг та додаткової направляючої Rolling Center Standard довжиною 15 метрів для подальшого їх використання в межах фактично пошкоджених елементів для ремонту воріт відсувних за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35Д, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2025?
- Яка ринкова вартість станом на 24.01.2025 елементів пошкоджених комплектуючих фурнітури Rolling Center Standard до 600 кг: роликових направляючих 30 метрів; несучих візків - 6 штук, вітрових роликів - 12 штук для подальшого їх використання в межах фактично пошкодження елементів для ремонту воріт за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35Д, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2025?
- Яка ринкова вартість станом на 24.01.2025 фарби RALL 6005 (ТІККУРІЛА) TEMALAC в обсязі 20 літрів та який обсяг такої фарби необхідно було використати для фарбування елементів пошкоджених воріт відсувних за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35Д, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2025?
- Яка ринкова вартість станом на 24.01.2025 послуг підйомних механізмів та транспортних послуг з урахуванням пошкоджень для ремонту воріт відсувних за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35Д, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2025?
- Який розмір завданої матеріальної шкоди був завданий воротам відсувним за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35Д, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди 20.01.2025?
Апелянт вказав, що наявні в матеріалах справи докази є суперечливим, неповними та такими, що не дозволяють суду без спеціальних знань встановити реальний розмір шкоди.
Апелянт вказав, що експертиза є єдиним належним способом установити обсяг шкоди, реальну (ринкову) вартість ремонтно-відновлювальних робіт і ринкову вартість матеріалів з урахуванням того, що наданий до матеріалів справи звіт про оцінку вартості матеріального збитку №28/02/2025-М, був визнаний рецензією від 18.06.2025 таким, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» надійшли заперечення на клопотання відповідача про призначення експертизи.
Позивач вказав, що у даному випадку відсутня ключова умовами для призначення експертизи, а саме немможливість встановити обставини по справі без спеціальних знань.
Позивач зазначив, що наявність рецензії на звіт оцінювача не нівелює доказову силу самого звіту, якщо він підтверджений первинним документами.
На думку позивача, призначення експертизи та зупинення провадження у справі у суді апеляційної інстанції буде суперечити принципам процесуальної економії та розумних строків.
Розглянувши дане клопотання, колегія суддів зазначає наступне.
За умовами частини першої статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
У статті 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Спеціальні знання це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. При цьому господарський суд самостійно визначає, чи є у нього необхідність у спеціальних знаннях і, відповідно, призначення для цього експертизи, чи такої необхідності немає і суд може вирішити спір на підставі інших доказів, поданих у справі.
Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», від 23.03.2012 № 4, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
В той же час, на переконання колегії суддів наявних в матеріалах справи доказів достатньо для встановлення всіх необхідних обставин по даній справі, зокрема щодо розміру завданих позивачеві збитків.
Крім того, частина запропонованих відповідачем питань взагалі не стосуються до предмета доказування у даній справі, а направлені на оцінку господарської діяльності ФОП Бойко І.А. в частині встановлення ним цін на свої послуги та товари.
З огляду на викладене вище, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про призначення судової будівельно-технічний експертизи та товарознавчої експертизи, адже у даному випадку для встановлення всіх обставин у справі відсутня необхідність у спеціальних знаннях.
Фактичні обставини, встановлені судом.
20.01.2025 о 08:49 за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична/Гонти, 35-д, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Man TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 /причіп д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом наїзду на електросамохідні ворота через те, що водій рухався заднім ходом та не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого електросамохідні ворота отримали механічні пошкодження.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення №127/2501/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу.
Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (ФІЛІЯ ГСЦ МВС) від 22.05.2025 за вих. №31/31/06/509-аз/05-2025-508-2025, яка міститься в матеріалах справи, власником транспортного засобу Man TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ТОВ «ГОЛ-АВТО», а ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» має право користування транспортним засобом до 01.11.2026.
Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0604-В/56792 від 20.05.2025, станом на січень 2025 року застрахована особа ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах зі страховиком ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» та займає посаду «Водій автотранспортних засобів».
Між ТОВ «КПФ «Торгтехніка» (Замовник) та ФОП Бойко І.А. (Виконавець) був укладений договір №20- 01-25 від 20.01.2025, згідно з п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботи по відновленню (ремонту) відсувних, швидкохідних високоінтенсівних для використання воріт за адресою м.Вінниця, вул.Гонти, буд.35-д/вул.Енергетична відповідно до кошторису ремонту воріт, а Замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її згідно умов цього Договору.
Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальна вартість робіт за цим Договором складається з вартості робіт та комплектуючих, зазначених у кошторисі ремонту воріт.
Згідно п.2.3 Договору розрахунки здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, а п.2.4 Договору визначено, що вартість робіт може змінюватися у зв`язку із зміною курсу Євро щодо гривні.
Відповідно до п. 4.3. Договору здача-приймання виконаних робіт проводиться на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт. Замовник впродовж 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання повідомлення згідно п. 4.1. Договору, здійснює прийом виконаних робіт та підписує Акт прийому-передачі виконаних робіт. 
Згідно кошторису ремонту воріт станом на 29.01.2025, що є Додатком №1 до Договору, вартість робіт за Договором становить 312 440,28 грн 28 з ПДВ.
Виконавцем Замовнику виставлено рахунок №20/01/25 від 20.01.2025 на суму 174 240,00 грн (вартість матеріалів), видаткову накладну №20/01/25 від 24.01.2025 на суму 174 240 грн, № 29/01/25 від 29.01.2025р. на суму 138 200,28 грн (вартість ремонту). 
Крім того, згідно акту виконаних робіт (послуг) №29/01/25 від 28.03.2025 сторони погодили вартість ремонту швидкохідних відсувних воріт у розмірі 138 200,28 грн.
Договір, видаткову накладну та акт виконаних робіт (послуг) підписано сторонами та скріплено печатками без зауважень.
Згідно платіжної інструкції №83 від 20.01.2025 позивачем перераховано Бойко І.А. грошові кошти у розмірі 174 240 грн. з призначенням платежу: Оплата за Стандарт комплект фурнітури, направляюча для комплекта Стандарт згідно рахунку №20/01/25 від 20.01.2025, в т.ч. ПДВ 20% - 29 040 грн.
Також, згідно платіжної інструкції №395 від 24.03.2025 позивачем перераховано Бойко І.А. грошові кошти у розмірі 138 200,28 грн з призначенням платежу: Оплата за ремонт швидкохідних відсувних воріт згідно рахунку №29/01/25 від 29.01.2025 в т.ч. ПДВ 20% - 23 033,38 грн. 
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Man TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №225586090) в ПрАТ «СК «Перша». 
Цивільно-правова відповідальність водія причепу до вантажних автомобілів марки GROENEWEGEN 45-CC 16-27TUN д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 219409981) в ПрАТ «СК "ББС ІНШУРАНС".
За наслідками розгляду заяви ТОВ «КПФ «Торгтехніка» про страхове відшкодування, ПрАТ «СК «Перша» визнало дану подію страховою та на підставі заяви про страхове відшкодування і страхового акту № 10.001-25-00340 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн., що є страховою сумою за полісом ЕР225586090 та лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну. 
Зазначене підтверджується платіжною інструкцією №13679 від 20.03.2025р. на суму 160 000,00 грн. з призначенням платежу: Страхова виплата зг. Страх.акту №10.001-25-00340, без ПДВ.
Крім того, розрахунок розміру страхового відшкодування здійснено на підставі Звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю. № 28/02/25-М від 28.02.2025, виконаного на замовлення ПрАТ «СК «Перша».
Зі змісту Звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю. № 28/02/25-М від 28.02.2025 вбачається наступне:
- об`єкт оцінки - ворота відсувні, за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35д;
- мета оцінки - визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, що виник внаслідок ДТП;
- база оцінки - вартість відтворення (вартість заміщення);
- використання результатів оцінки - визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановлених законом;
- власник - ТОВ «КПФ «Торгтехніка».
Відповідно до Звіту експерта суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю. № 28/02/25-М від 28.02.2025, виконаного на замовлення ПрАТ «СК «Перша», вартість матеріального збитку ворота відсувні, за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35д, з врахуванням фізичного зносу, станом на 30 січня 2025 року складає 296 524,80 грн з ПДВ.
В матеріалах справи також наявна Рецензія від 18.06.2025 на Звіт №28/02/2025-М про оцінку вартості матеріального збитку ворота відсувні, за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35д. 
Дана рецензія складено віце-президентом ВАФО, професором, кандидатом фізико-математичних наук, старшим науковим співробітником, оцінювачем Максимовим С.Й.
Зі змісту рецензії вбачається, що «рецензенти не виносять суджень про вартість, визначену в Звіті про оцінку майна, а роблять рецензію щодо правильності застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, за допомогою яких визначена дана вартість».
Рецензентом було зазначено наступні зауваження до Звіту:
- «На стор. 5 Звіту для обґрунтування строку дії Звіту наводяться пункти 23-26 Методики оцінки майна, яка стосується приватизації державного та комунального майна. Майно, яке розглядається у Звіті, знаходиться у приватній власності.»
- «В переліку нормативно-правових актів та літературних джерел, відповідно до яких проводиться оцінка (стор. 6 Звіту) є цілий ряд джерел, які принципі не можуть бути використані при проведенні оцінки у Звіті.»
- «На стор. 12 Звіту вказано, що внаслідок пожежі пошкоджено роликову фурнітуру та металеву направляючу. В той же час в меті оцінки вказано, що збитки виникли внаслідок ДТП, а не від пожежі»
- «Визначення величини збитку базується на кошторисах, які не підкріплені об`ємами необхідних робіт для відновлення воріт. Як вказано у Звіті пошкоджено роликову фурнітуру і металеву направляючу, а специфікація згідно рахунку фактури №23/02/22 включає набагато більший перелік комплектуючих».
У рецензії міститься наступний висновок:
«Звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті, після виправлення визначених недоліків.»
Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також моральної (немайнової) шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункти 8, 9 ч. 2 ст.16 ЦК України).
Відповідно до частин першої - третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Частинами першою-четвертою статті 1166 Цивільного кодексу України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до частини першої статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності за статтею 1172 Цивільного кодексу України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника, шкода, завдана потерпілій стороні, причинний зв`язок між протиправною поведінкою працівника і завданою цим шкодою, вина працівника), так і спеціальних умов (зокрема, виконання трудових (службових) обов`язків).
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню позивачем перед судом.
Згідно з частинами першою - другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 у справі цивільної юрисдикції №426/16825/16-ц зазначила, що аналіз норм ст.ст. 1187 та 1172 ЦК України дає змогу стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.
За усталеною судовою практикою Верховного Суду для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданими збитками; вина боржника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає (див. постанову Верховного Суду у справі №923/43/19 від 13.03.2020).
Деліктне зобов`язання - це різновид цивільно-правових зобов`язань, і тому йому властиві ті самі структурні особливості, що характеризують будь-яке зобов`язання.
Кредитором у такому зобов`язанні виступає потерпілий, а боржником, за загальним правилом, є особа, яка завдала шкоди (деліквент). Змістом зобов`язання з відшкодування шкоди є право потерпілого (кредитора) вимагати поновлення його майнових і особистих немайнових прав, що були порушені неправомірними діями (бездіяльністю) заподіювача шкоди до того стану, в якому вони знаходились до правопорушення, і обов`язок заподіювача шкоди чи інших зобов`язаних осіб (боржника) виконати такі вимоги. Предметом зобов`язання з відшкодування шкоди є дії боржника, що забезпечують найбільш повне поновлення майнових та особистих немайнових благ кредитора, яким завдана шкода.
Деліктна відповідальність є недоговірною відповідальністю. Вона настає у разі делікту - протиправного завдання шкоди будь-кому, коли правопорушник не перебуває в договірних відносинах із потерпілим.
Водночас необхідно враховувати, що вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. Відповідальність без вини можлива тільки в окремих, передбачених законом випадках в цивільному праві (наприклад, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки).
Цивільним кодексом України закріплено легальну цивільно-правову дефініцію вини (ст. 614 ЦК України), визначаючи її через обставини, які свідчать про її відсутність. Так, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України). Отже, вина у цивільному праві це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання або для запобігання заподіянню шкоди. Дане визначення вини позбавлене суб`єктивної характеристики, воно ґрунтується на зовнішніх, об`єктивних критеріях визначення. Вживання всіх залежних від особи заходів є формою поведінки особи, а не її психічного ставлення.
Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
При цьому, суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
20.01.2025 о 08:49 за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична/Гонти, 35-д, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Man TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 /причіп д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом наїзду на електросамохідні ворота, через те, що водій рухався заднім ходом та не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого електросамохідні ворота отримали механічні пошкодження.
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення №127/2501/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу.
Таким чином, обставини того, саме ОСОБА_1 є винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої було завдано шкоди майну боржника, встановлені постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення №127/2501/25.
Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (ФІЛІЯ ГСЦ МВС) від 22.05.2025 року за вих. №31/31/06/509-аз/05-2025-508-2025, яка міститься в матеріалах справи, власником транспортного засобу Man TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ТОВ «ГОЛ-АВТО», а ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» має право користування транспортним засобом до 01.11.2026.
Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0604-В/56792 від 20.05.2025, станом на січень 2025 року застрахована особа ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах зі страховиком ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» та займає посаду «Водій автотранспортних засобів».
Таким чином, ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем та керував транспортним засобом, який знаходився у користуванні відповідача.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі № 904/2830/20 сформував такі висновки щодо застосування статтей 1166, 1187 ЦК України:
- судам, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, слід враховувати вимоги статей 1166, 1187 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала; обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини;
- отже, особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки;
- розподіл між сторонами спору про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, обов`язків доказування і подання доказів (зокрема відповідно до статті 74 ГПК України) здійснюється таким чином, що особа, якій завдано шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участі відповідача, розмір заподіяної шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду;
- на відміну від загального порядку та умов відшкодування шкоди, безпосередньо встановленого ЦК України (стаття 1166), умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України), є: (1) протиправність поведінки заподіювача шкоди, (2) наявність цієї шкоди у потерпілого і (3) причинного зв`язку між ними.
На підставі наведеного вище, колегія суддів зазначає, що ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» є належним відповідачем по справі.
Щодо наявності збитків у позивача, колегія суддів зазначає наступне.
Перш за все, з матеріалів справи вбачається, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди електросамохідні ворота, належні Товариству з обмеженою відповідальністю «КПФ «Торгтехніка», отримали механічні пошкодження.
Саме ТОВ «КПФ «Торгтехніка» вчиняла дії з ремонту електросамохідних воріт за адресою м.Вінниця, вул.Гонти, буд.35-д/вул.Енергетична, які були пошкоджені внаслідок ДТП.
Тобто саме позивачеві, як власнику пошкодженого майна, було завдано збитків в результаті винних дій співробітника відповідача.
У даному випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та завданням позивачу збитків, адже відповідну шкоду було завдано саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Встановлені вище обставини свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Щодо розміру шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Man TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №225586090) в ПрАТ «СК «Перша». 
Цивільно-правова відповідальність водія причепу до вантажних автомобілів марки GROENEWEGEN 45-CC 16-27TUN д.н.з. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 219409981) в ПрАТ «СК "ББС ІНШУРАНС".
За наслідками розгляду заяви ТОВ «КПФ «Торгтехніка» про страхове відшкодування, ПрАТ «СК «Перша» визнало дану подію страховою та на підставі заяви про страхове відшкодування і страхового акту № 10.001-25-00340 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн., що є страховою сумою за полісом ЕР225586090 та лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну. 
Зазначене підтверджується платіжною інструкцією №13679 від 20.03.2025р. на суму 160 000,00 грн. з призначенням платежу: Страхова виплата зг. Страх.акту №10.001-25-00340, без ПДВ.
В свою чергу, між ТОВ «КПФ «Торгтехніка» (Замовник) та ФОП Бойко І.А. (Виконавець) був укладений договір №20- 01-25 від 20.01.2025, згідно з п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботи по відновленню (ремонту) відсувних, швидкохідних високоінтенсівних для використання воріт за адресою м.Вінниця, вул.Гонти, буд.35-д/вул.Енергетична відповідно до кошторису ремонту воріт, а Замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її згідно умов цього Договору.
Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальна вартість робіт за цим Договором складається з вартості робіт та комплектуючих, зазначених у кошторисі ремонту воріт.
Згідно п.2.3 Договору розрахунки здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, а п.2.4 Договору визначено, що вартість робіт може змінюватися у зв`язку із зміною курсу Євро щодо гривні.
Відповідно до п. 4.3. Договору здача-приймання виконаних робіт проводиться на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт. Замовник впродовж 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання повідомлення згідно п. 4.1. Договору, здійснює прийом виконаних робіт та підписує Акт прийому-передачі виконаних робіт. 
Згідно кошторису ремонту воріт станом на 29.01.2025, що є Додатком №1 до Договору, вартість робіт за Договором становить 312 440,28 грн 28 з ПДВ.
Виконавцем Замовнику виставлено рахунок №20/01/25 від 20.01.2025 на суму 174 240,00 грн (вартість матеріалів), видаткову накладну №20/01/25 від 24.01.2025 на суму 174 240 грн, № 29/01/25 від 29.01.2025р. на суму 138 200,28 грн (вартість ремонту). 
Крім того, згідно акту виконаних робіт (послуг) №29/01/25 від 28.03.2025 сторони погодили вартість ремонту швидкохідних відсувних воріт у розмірі 138 200,28 грн.
Договір, видаткову накладну та акт виконаних робіт (послуг) підписано сторонами та скріплено печатками без зауважень.
Згідно платіжної інструкції №83 від 20.01.2025 позивачем перераховано Бойко І.А. грошові кошти у розмірі 174 240 грн. з призначенням платежу: Оплата за Стандарт комплект фурнітури, направляюча для комплекта Стандарт згідно рахунку №20/01/25 від 20.01.2025, в т.ч. ПДВ 20% - 29 040 грн.
Також, згідно платіжної інструкції №395 від 24.03.2025 позивачем перераховано Бойко І.А. грошові кошти у розмірі 138 200,28 грн з призначенням платежу: Оплата за ремонт швидкохідних відсувних воріт згідно рахунку №29/01/25 від 29.01.2025 в т.ч. ПДВ 20% - 23 033,38 грн. 
Таким чином, позивачем на відшкодування пошкоджених в результаті ДТП воріт було витрачено 312 440,28 грн.
В той же час, розрахунок розміру страхового відшкодування здійснено на підставі Звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю. № 28/02/25-М від 28.02.2025, виконаного на замовлення ПрАТ «СК «Перша».
Зі змісту Звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю. № 28/02/25-М від 28.02.2025 вбачається наступне:
- об`єкт оцінки - ворота відсувні, за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35д;
- мета оцінки - визначення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, що виник внаслідок ДТП;
- база оцінки - вартість відтворення (вартість заміщення);
- використання результатів оцінки - визначення збитків або розміру відшкодування у випадках встановлених законом;
- власник - ТОВ «КПФ «Торгтехніка».
Відповідно до Звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю. № 28/02/25-М від 28.02.2025, виконаного на замовлення ПрАТ «СК «Перша», вартість матеріального збитку ворота відсувні, за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35д, з врахуванням фізичного зносу станом на 30 січня 2025 року, складає 296 524,80 грн з ПДВ.
В той же час, в матеріалах справи також наявна Рецензія від 18.06.2025 на Звіт №28/02/2025-М про оцінку вартості матеріального збитку ворота відсувні, за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35д. 
Зі змісту рецензії вбачається, що «рецензенти не виносять суджень про вартість, визначену в Звіті про оцінку майна, а роблять рецензію щодо правильності застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, за допомогою яких визначена дана вартість».
У рецензії міститься наступний висновок:
«Звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті, після виправлення визначених недоліків.»
Враховуючи те, що рецензенти при складені відповідної рецензії на звіт про оцінку не виносили суджень про вартість, визначену в Звіті про оцінку майна, а робили рецензію щодо правильності застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, за допомогою яких визначена дана вартість, то колегія суддів вважає за можливе врахувати у даному випадку висновки щодо матеріального збитку позивача, викладені у Звіті № 28/02/25-М від 28.02.2025, адже в рецензії не зазначено конкретно про неправильну чи завищену суму збитків.
Колегія суддів також враховує, що відповідний Звіт №28/02/2025-М про оцінку вартості матеріального збитку ворота відсувні, за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична, 35д було проведено на замовлення ПрАТ «СК «Перша» - страхувальника транспортного засобу, який знаходився в користування відповідача. Тобто відповідний звіт складався на замовлення незацікавленої особи.
Крім того, колегія суддів розглядає наявні в матеріалах справи докази в сукупності та враховує той факт, що реальні витрати позивача на проведення ремонтних робіт пошкоджених в результаті ДТП воріт відсувних підтверджується належними доказами, зокрема договором, Актами виконаних роті, видатковими накладними, рахунками та платіжними дорученнями.
Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача щодо завищеної вартості відновлюваного ремонту, зокрема, застосуванням фарби RALL 6005 (ТІККУРІЛА) в обсязі 20 літрів, комплектів фурнітури, вартості транспортних послуг та послуг підйомних механізмів.
Вищезазначені доводи відповідача зводяться тільки до незгоди з вибором позивачем постачальника деталей та виконавця робіт, що не спростовує факт понесення ТОВ «КПФ «Торгтехніка» витрат для відновлення функціональності воріт та можливості їх використання за призначенням.
З огляду на викладене вище, колегія суддів враховує, що відповідно до наведеного вище Звіту вартість матеріального збитку позивача з урахуванням фізичного зносу складає 296 524,80 грн.
Таким чином, за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню матеріальна шкода у сумі 136 524,80 грн (296 524,80 грн - 136 524,80 грн), що є різницею між сумою завданої майнової шкоди та майнової шкоди, відшкодованої за рахунок страхувальника водія відповідача.
З огляду на викладене вище , беручи до уваги факт підтвердження понесеного позивачем розміру збитків, часткове погашення збитків страховою виплатою, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 136 524,80 грн.
Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» на рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 09.12.2025 по справі №916/2680/25 - залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.
Постанову складено та підписано 03.04.2026.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

О.Ю. Аленін