ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року	Львів	Справа № 300/8956/24 пров. № А/857/7781/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року, головуючий суддя – Боршовський Т.І., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про визнання рішення протиправним та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в м. Києві, третя особа - ГУПФУ в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18.11.2024 року №926210199313; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 11.11.2024 року (дня звернення за перерахунком пенсії), зарахувавши до страхового стажу період її роботи з 01.01.2004 року по 28.10.2024 року у Комунальному некомерційному підприємстві “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” (на сьогодні – КНП “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської області”) в подвійному розмірі..
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що Законом України “Про пенсійне забезпечення” не передбачено обмежень щодо застосування статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2. Також статті 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” не скасовує статтю 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та не зупиняє її дію. Так, статтею 16 Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” передбачено, що положення Закону України “Про пенсійне забезпечення” застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Отже, позивач має право на зарахування період її роботи з 01.01.2004 року по 28.10.2024 року в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 18.11.2024 року №926210199313 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2024 року та прийняти рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , із зарахуванням до страхового стажу періоду її роботи з 01.01.2004 року по 29.02.2024 року в подвійному розмірі згідно із статтею 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з урахуванням уже проведених платежів за вказаний період пенсійних виплат; в задоволенні решти позову відмовлено.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в м. Києві оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду попередньої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що періоди трудової діяльності до 01.01.2004 року (дата набрання чинності Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”) зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше діючим законодавством, тоді як пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01.01.2004 року застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській області. Позивачу з 04.01.2018 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
11.11.2024 року ОСОБА_1 звернулась через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою від 11.11.2024 року про перерахунок пенсії, зарахувавши до стажу період її роботи з 01.01.2004 року по 28.10.2024 року у КНП “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради” в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. До заяви від 11.11.2024 року позивач долучила довідку Комунального некомерційного підприємства “Центр інфекційних захворювань Івано-Франківської обласної ради” від 28.10.2024 року № 1898/01-19 в підтвердження того, що ОСОБА_1 з 05.03.1984 року по 30.08.2023 року працювала на посаді санітарки-прибиральниці, санітарки-прибиральниці дитячого відділення № 2, молодшої медичної сестри палатної відділення інтенсивної терапії у Комунальному некомерційному підприємстві “Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради”.
За результатом розгляду заяви позивача від 11.01.2024 року ГУ ПФ України в м.Києві прийняло рішення від 18.11.2024 року № 926210199313 про відмову у перерахунку пенсії позивачу із зарахуванням до стажу періоду її роботи з 01.01.2004 року по 28.10.2024 року в подвійному розмірі, оскільки пільгове обчислення страхового стажу застосовується тільки до 01.01.2004 року.
Листом від 21.11.2024 року №0900-0209-8/60981 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області направило позивачу рішення ГУ ПФ України в м. Києві від 18.11.2024 року №926210199313 про відмову у перерахунку пенсії.
Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФ України в м. Києві від 18.11.2024 року №926210199313 позивач звернулася з цим позовом до суду.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду заяви від 11.11.2024 року про перерахунок пенсії та прийняття рішення від 18.11.2024 року №926210199313 про відмову в перерахунку пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві безпідставно не зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі стаж з 01.01.2004 року по 29.02.2024 року.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Згідно статті 24 Закону України № 1058, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон № 1788).
Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Матеріалами справи підтверджено, зокрема довідкою комунального некомерційного підприємства «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 27.07.2023 року №462/01-05 підтверджено періоди роботи позивача у КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради».
Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах встановлені статтею 60 Закону №1788.
Статтею 60 Закону №1788 передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Згідно преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), продовжують діяти і підлягають застосуванню після 01.01.2004 року.
Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом щодо застосування вказаних вище норм матеріального права, викладеним в постановах від 22.12.2021 року в справі №688/2916/17, від 20.04.2022 року в справі №214/3705/17, від 08.06.2022 року в справі №510/1593/16-а, від 27.04.2023 року в справі №160/14078/22.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи в КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Таким чином, відмова відповідача зарахувати до стажу позивача у подвійному розмірі періоди роботи в КНП «Івано-Франківська обласна клінічна інфекційна лікарня Івано-Франківської обласної ради» не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправною.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.
В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі №300/8956/24 – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич