П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/31636/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П. Дата і місце ухвалення: 20.01.2026 р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2025 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.05.2025 року за № 01-05-4/169вх, щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресом АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради прийняти рішення за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 06.05.2025 року за № Ф1-104105-ю/о про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі лотку площею 6,0 кв. м. на період роботи 5 років за адресом АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наявність чинного договору не може бути законною підставою для відмови в отриманні нової адміністративної послуги. Відтак, Правила, затверджені Одеською міською радою, не містять жодного положення, яке б забороняло подавати заяву на отримання листа-рішення до закінчення терміну дії існуючого договору.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.05.2025 року за № 01-05-4/169вх, щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресом АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради, прийняти рішення за заявою позивача №Ф1-104105-ю/л від 06.05.2025 року та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позову, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права в частині, в якій судом прийнято рішення про відмову у задоволення позову, не повно з`ясовано обставини справи, а тому просить скасувати рішення від 20.01.2026 р. в частині відмови в задоволенні позову з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що при зобов`язанні відповідача прийняти рішення за заявою фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 від 06.05.2025 року за № Ф1-104105-ю/о та надати лист-рішення про можливість розміщення елементу вуличної торгівлі, в якої зазначено намір позивача щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі, а саме: період роботи 5 років, суд першої інстанції повинен був врахувати, що в заяві зазначений вказаний строк на який позивач має намір розташувати елемент вуличної торгівлі та відповідач розглядаючи вказану заяву не може розглядати її в якихось окремих частинах, та при узгоджені рішення повинен зазначити всі чинники та наміри позивача вказані у заяві.
Позивач в апеляційній скарзі посилається на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.10.2025 року у справі № 420/35932/24, в якій апеляційним судом було розглянуто та задоволено апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 в частині відмови судом першої інстанції щодо зазначення строку у листі-рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі у аналогічній справі та заначено, що «За наведеного правового регулювання колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції в частині відмови задоволенні позову щодо строку дозволу на розміщення об`єкту вуличної торгівлі, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.».
Таким чином, апелянт вважає, що має право при заявленні позовних вимог вказувати період роботи – 5 років, який був зазначений ним у своєї заяві від 06.05.2025 року за № Ф1-104105-ю/о до відповідача та такі позовні вимоги не є передчасними, оскільки строк було чітко зазначено в заяві від 06.05.2025 року та спір щодо строку виник з моменту відмови відповідача в узгодженні наміру в цілому. Відповідач не має повноважень змінювати строк, зазначений заявником, якщо немає законних підстав для відмови в узгодженні місця розташування.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі без змін, оскільки Приписами п. 3.15 Правил №3961-VI не визначено попередньо узгоджувати строк розміщення елементу вуличної торгівлі, згідно чинного законодавства дане питання вирішується при укладанні договору.
Також, відповідач посилається на іншу судову практику апеляційного суду, згідно якої судами було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визначення строку. 
Крім того, в своїй апеляційній скарзі позивач зазначає про необхідність прийняти участь у розгляді справи, в зв`язку з тим, що справа є дуже містка на докази, а позивач має питання до відповідача, відповіді на, які будуть дуже важливі для вирішення справи. 
Таким чином позивач заявляє клопотання про розгляд справи за участі сторін у відкритому судовому засіданні.
Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів зазначає, що відповідно ч. 6 п. 8, 10 ст. 12 КАС України, справами незначної складності є типові справи та інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно ч. 1,2,3 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно ч. 6 п. 2 ст. 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Згідно ч. 1 ст. 310 КАС України апеляційний розгляд здійснюється колегією суддів у складі трьох суддів за правилами розгляду справи судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, встановлених цією главою.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом апеляційної інстанції можуть бути розглянуті без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відсутні підстави для розгляду справи в порядку відкритого судового засідання за участю учасників справи, тому таке клопотання апелянта не підлягає задоволенню.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 16.04.2008 року як фізична особа підприємець та здійснює такі види діяльності за КВЕД: 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний); 56.30 Обслуговування напоями; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.
Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради був укладений договір від 14.10.2024 року № УТ-3245/24 на право тимчасового користування місцем для розташування елемента вуличної торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом 8.3 вказаного договору визначено, що термін його дії з 11.10.2024 року по 11.10.2025 року.
06.05.2025 ФО-П ОСОБА_1 звернувся через Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради до Пересипської районної адміністрації із заявою з реєстраційними номерами Ф1-104105-ю/о, в якій відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про адміністративні послуги» просив надати узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарок) лотку площею по 6,0 кв.м., змішана група товарів, на період роботи: 5 років з режимом роботи: 08:00 - 20:00 за адресою: м. Одеса, вулиця Владислава Бувалкіна, 41.
До заяви були додані графічні матеріали на 1 аркуші та фотофіксація з прив`язкою на місцевості на 3 аркушах.
Дана заява була зареєстрована 06.05.2025 року за №Ф1-104105-ю/л.
За результатом розгляду заяви та доданих до неї документів листом від 19.05.2025 року за № 01-05-4/169вх Пересипською районною адміністрацією було надано письмову відповідь ФО-П Урсакі А.Г., згідно з якою позивачу відмовлено в погодженні реалізації наміру розміщення елемента вуличної торгівлі лоток, змішана група товарів, площею 6,0 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи: з 08.00 до 20.00, за адресою: АДРЕСА_1 .
Підставами відмови в погодженні реалізації наміру розміщення елемента вуличної торгівлі лоток, змішана група товарів, площею 6,0 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи: з 08.00 до 20.00, за адресою: АДРЕСА_1 у відповіді від 19.05.2025 № 01-05-4/169вх Пересипською районною адміністрацією зазначено таке:
«За результатами вивчення Вашої заяви та доданих до встановлено, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 по справі № 420/28044/23 Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради надано Вам лист-рішення від 09.10.2024 № 01-05-8/1318 щодо узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі лоток, змішана група товарів, площею 6,0 кв.м., з режимом роботи: з 08.00 до 20.00, за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, 41 на підставі якого Вами був укладений договір від 14.10.2024 № УТ-324/24 на право тимчасового користування місцем для розташування елемента вуличної торгівлі з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, терміном дії до 11.10.2025.
У відповідності до пункту 13.1 Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішення Одеської міської ради від 09.10.2013 № 3961-VI (надалі - Правила), встановлення та розміщення елементів торгівлі здійснюється на підставі позитивної відповіді у вигляді листа – рішення та договору на право тимчасового користування місцями для розміщення елементів торгівлі, який укладається з Уповноваженим органам. 
У зв`язку із наявністю чинного договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента вуличної торгівлі укладеного між Вами та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за тією ж адресою зазначеною Вами у заяві від 06.05.2025 за № Ф1-104105-ю/о та на тому ж місці підстав в погодженні реалізації наміру розміщення елемента вуличної торгівлі лоток, змішана група товарів, площею 6,0 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи: з 08.00 до 20.00, за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, 41 відсутні».
Не погоджуючись з листом-рішенням Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.05.2025 року за № 01-05-4/169вх, щодо відмови фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в розміщенні елементу вуличної торгівлі за адресом м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, 41, позивач звернувся до суду.
Розглядаючи справу та задовольняючи частково позов суд першої інстанції зазначив, що чинне законодавство відрізняє процедуру погодження з адміністрацією розміщення елементу торгівлі та процедуру укладення договору з Уповноваженим органом на таке розміщення, яка (процедура укладення) відбувається вже після такого погодження, тому оскільки таких підстав для відмови в погодженні розміщення елементів вуличної торгівлі, як наявність чинних договорів укладених між заявником та Уповноваженим органом Правила не визначають, суд та скасовував спірний лист-рішення.
З метою відновлення порушених прав та відсутності у органу місцевого самоврядування альтернатив щодо результату розгляду заяви позивача суд зобов`язав відповідача прийняти рішення про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі.
При цьому суд зазначив, що предметом даного позову є право позивача на отримання рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі, при цьому спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі до суду між сторонами не існувало. Тому, суд визнав вимоги ФОП в частині надання узгодження терміном на період 5 років передчасними та відмовив у їх задоволенні.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Преамбулою Закону України "Про благоустрій населених пунктів" від 06.09.2005р. №2807-IV (далі - Закон №2807-IV) передбачено, що цей Закон визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.
Відповідно до ст. 1 Закону №2807-IV благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля; заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.
Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (ч.1 ст.5 Закону №2807-IV).
Зі змісту статті 10 Закону №2807-IV вбачається, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: 1) затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; 2) затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; 3) створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); 4) визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиральнь; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.
Згідно ч. ч. 1, 2 та 4 ст. 20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.
Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013р. №3961-VІ затверджено Правила розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі (далі - Правила №3961), пунктом 1.2 яких визначено, що правила регулюють відносини між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, незалежно від форм власності, які виникають в процесі розміщення та експлуатації тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів торгівлі.
Положеннями п. 1.4 Правил №3961 передбачено, що елементи вуличної торгівлі - це окремо розташовані торгівельні автомати, лотки, ємності, торговельне обладнання, низькотемпературні прилавки, інші пристрої для роздрібної торгівлі та іншої підприємницької діяльності, платіжні термінали, паркомати, споруди соціально-культурного чи іншого призначення, що не відносяться до ТС, відкриті (літні) майданчики, у складі яких відсутні помости, огорожі, намети, шатри; лист-рішення - письмове повідомлення яке надається особі, яка подала заяву на розміщення елементу торгівлі, відповідною за територіальною ознакою місця розміщення елементу торгівлі районною адміністрацією Одеської міської ради.
Згідно п. 13.1 Правил №3961 встановлення та розміщення елементів торгівлі здійснюється на підставі позитивної відповіді у вигляді листа-рішення та договору на право тимчасового користування місцями для розташування елементів торгівлі, який укладається з Уповноваженим органом.
Відповідно до п. 13.5 Правил №3961 заявник, який має намір встановити елемент торгівлі, звертається до відповідної районної адміністрації Одеської міської ради з заявою про можливість розміщення елемента торгівлі до якої додається фотофіксація місця розташування з прив`язкою до місцевості та інформація про тип, розміри та спосіб розміщення елемента торгівлі, а також реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація та таке інше). У разі надання заяви фізичною особою підприємцем, або юридичною особою додатково надається витяг або виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.
Підставами для відмови у розміщенні елементу торгівлі є: подача неповного пакету документів, зазначених в п. 13.5. цих Правил; в поданих документах виявлено недостовірну інформацію. Зазначені підстави не є вичерпними. (п. 13.6 Правил №3961)
Згідно п. 13.7 Правил №3961 відповідність намірів щодо місця розташування елемента торгівлі положенням діючого законодавства, державним стандартам та актам органів місцевого самоврядування м. Одеси визначає відповідна районна адміністрація Одеської міської ради, яка протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви та доданих до неї документів зобов`язана письмово листом - рішенням проінформувати Заявника щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, або надати мотивовану відмову щодо реалізації намірів розміщення елемента торгівлі та повернути всі подані ним документи.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови в погодженні реалізації наміру розміщення елемента вуличної торгівлі лоток, змішана група товарів, площею 6,0 кв.м., на період роботи 5 років, з режимом роботи: з 08.00 до 20.00, за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, 41 у відповіді від 19.05.2025 № 01-05-4/169вх Пересипською районною адміністрацією зазначено у листі від 19.05.2025 року за № 01-05-4/169вх зазначено наявність чинного договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента вуличної торгівлі укладеного між позивачем та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради за тією ж адресою зазначеною у заяві від 06.05.2025 за № Ф1-104105-ю/о.
Враховуючи висновок про те, що кінцевою метою звернення особи із заявою про узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі (у тому числі під час проведення ярмарок) є отримання законних підстав для розміщення тимчасової споруди у відповідному місці, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що чинне законодавство відрізняє процедуру погодження з адміністрацією розміщення елементу торгівлі та процедуру укладення договору з Уповноваженим органом на таке розміщення, яка (процедура укладення) відбувається вже після такого погодження, а тому відповідно обґрунтовано скасував лист-рішення Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.05.2025 року за № 01-05-4/169вх, так як таких підстав для відмови в погодженні розміщення елементів вуличної торгівлі, як наявність чинних договорів укладених між заявником та Уповноваженим органом Правила не визначають.
Сторонами у справі, зокрема, Пересипською районною адміністрацією Одеської міської ради, рішення суду першої інстанції в частині щодо задоволення позову не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції, у відповідності до положень ст. 308 КАС України, у відповідній частині воно не переглядається.
Що стосується апеляційної скарги фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 про незгоду із відмовою суду у задоволенні позовних вимог щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі, то колегія суддів виходить з такого.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання узгодження на розміщення елементу вуличної торгівлі на період 5 років, суд першої інстанції виходив з того, що приписами п. 3.15 Правил №3961-VI не визначено попередньо узгоджувати строк розміщення елементу вуличної торгівлі, адже згідно чинного законодавства дане питання вирішується при укладанні договору. 
Також суд виходив з відсутності спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі.
Так, колегія суддів зазначає, що Положеннями п.13.9 Правил №3961-VI визначено, що у разі отримання листа рішення, яке є дійсним протягом тридцяти календарних днів із дня реєстрації заяви про можливість розміщення елементів торгівлі, Заявник в межах зазначеного строку звертається до Уповноваженого органу через управління надання адміністративних послуг із заявою про укладання договору на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі (п.13.9).
На підставі вказаних в п. 13.5. Правил, між Уповноваженим органом та Заявником в розумний строк, який не може перевищувати строк дії листа рішення, укладається договір на право тимчасового користування місцем для розташування елемента торгівлі (п.13.10).
Тобто, колегія суддів наголошує, що Приписами п.3.15 Правил №3961-VI не визначено попередньо узгоджувати строк розміщення елементу вуличної торгівлі, а дане питання згідно чинного законодавства вирішується при укладанні договору.
Таким чином, в даному випадку предметом позову було право позивача на отримання рішення на розміщення елементу вуличної торгівлі, при цьому спору щодо строку розміщення елементу вуличної торгівлі на час звернення позивача у цій справі до суду між сторонами не існувало, а тому такі вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню, про що правоиірно зазначив суд першої інстанції.
Посилання апелянта на практику з цього питання, викладену в постанові П`ятого апеляційного суду адміністративного суду від 17.09.2024 р. у справі №420/28044/23 та від 08.10.2025 р. у справі № 420/35932/24 колегією суддів не приймається, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, слід зазначити, що дослідивши зазначені позивачем позиції суду апеляційної інстанції встановлено, що розглядаючи справу №420/28044/23 по суті заявлених вимог було відмовлено в задоволенні позову в частині зазначення строку розміщення елементу вуличної торгівлі, а зазначене питання розглядалось судом в межах ст. 383 КАС України.
Як слідує зі змісту п.13.7 Правил №3961, за результатами визначення відповідності намірів щодо місця розташування елемента торгівлі положенням діючого законодавства, державним стандартам та актам органів місцевого самоврядування м. Одеси відповідна районна адміністрація Одеської міської ради уповноважена на прийняття листа - рішення щодо можливості розміщення елемента торгівлі на запропонованому місці, або листа-рішення щодо мотивованої відмови у реалізації намірів розміщення елемента торгівлі.
Таким чином, у даній справі дискреційні повноваження відповідача обмежені вибором двох варіантів: надати лист-узгодження або відмовити в його надані.
Колегія суддів встановила, що у заяві № Ф1-104105 – ю/о від 06.05.2025 позивачем вказується період (строк) роботи на який позивач має намір укласти договір, а саме 5 років, тобто свій намір щодо строку розміщення елементу торгівлі позивач вказує у заяві, яку розглядає Пересипська районна адміністрація, а тому при узгоджені розміщення елементу вуличної торгівлі, відповідачем повинен враховуватися та зазначатися намір позивача вказаний у його заяві № Ф1-104105-ю/л від 06.05.2025.
Разом з тим у цій справі, що розглядається підставою для відмови в погодженні розміщення елементів вуличної торгівлі слугувала наявність чинних договорів укладених між заявником та Уповноваженим органом, відповідач жодним чином не заперечував та не висловлював свою не згоду із зазначеним заявником строку, тобто на момент розгляду цієї справи не існує спір в цій частині.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що дії Пересипської районної адміністрації вчиненні на виконання рішення суду в іншій адміністративній справі, а саме узгодження розміщення елементу вуличної торгівлі на інший строк, відмінний від того, що був зазначений позивачем, не дає підстав у даній справі задовольнити такі вимоги, оскільки спір на момент розгляду справи відсутній, а його вирішення на майбутнє є неможливим. При цьому, слід звернути увагу, що в справі№420/28044/23 на яку посилається позивач його право було захищено судом в порядку ст. 383 КАС України.
З урахуванням викладеного та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для часткового задоволення позовних вимог.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Отже, колегії суддів дійшла висновку про те, що викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 березня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук