ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 675/687/25
Провадження № 22-ц/820/508/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю апелянтки, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області в складі судді Пашкевича Р.В. від 27 листопада 2025 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до ОСОБА_2 , Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на 11/12 частки земельної ділянки площею 2,61 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6822188100:04:017:0004, яка знаходиться на території Тишевицької сільської ради Шепетівського (колишнього Ізяславського) району Хмельницької області.
На день смерті  ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , один.
Після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу за №147/2018 від 05.05.2018 року за заявою ОСОБА_2 .
Позивачка є спадкоємцем другої черги за законом після смерті брата, однак реалізувати своє право на спадщину не може у зв`язку з тим, що при зверненні до Ізяславської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у прийнятті поданих документів для долучення до спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини.
У встановлений законодавством шестимісячний строк ОСОБА_1 не звернулася із заявою про прийняття спадщини, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, а тому проходить періодично амбулаторне та стаціонарне лікування, має незадовільний стан здоров`я. Після перенесеного оперативного втручання проходила тривалу реабілітацію.
З врахуванням наведеного, просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3 .

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в частині пред`явлених вимог до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, залишено без розгляду.
Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне та задовольнити її позов. На думку апелянтки, суд першої інстанції не взяв до уваги, що вона є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, змушена регулярно проходити амбулаторне та стаціонарне лікування у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Саме протягом строку звернення до нотаріальних органів із заявою про прийняття спадщини позивачка перенесла операцію та проходила тривалу реабілітацію. Окрім цього, протягом тривалого часу позивачка опікувалася важко хворою донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також суд першої інстанції помилково визначив ОСОБА_2 донькою спадкодавця, хоча жодних доказів родинних відносин з спадкодавцем вона не надала.
Судом також не враховано, що статтею 63 ЗУ «Про нотаріат» закріплено обов`язок нотаріуса повідомити про відкриття спадщини тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, однак позивачку як спадкоємця другої черги нотаріус своєчасно не повідомив.

В засіданні апеляційного суду позивачка, її представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.
Представниця відповідачки просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим мотивувальну частину оскаржуваного рішення слід змінити.

Так, встановлено, що позивачка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною сестрою померлого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , їх батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_8 (шлюб розірвано 23.11.2001 року), у зв`язку з чим змінила прізвище на ОСОБА_9 .
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи довічно.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спадкодавець ОСОБА_3 на день смерті проживав один і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 11.08.1987 року ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 та серії НОМЕР_2 від 04.05.1989 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , їх батьками є ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Ізяславською державною нотаріальною конторою за заявою ОСОБА_2 заведено спадкову справу №147/2018 року від 05.05.2018 року щодо спадкового майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_10 подав заяву про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_3 . 
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом другої черги за законом після померлого ОСОБА_3 , проте у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк заяву про прийняття спадщини після його смерті не подала.
Державним нотаріусом відмовлено у прийнятті поданих ОСОБА_1 документів до спадкової справи та оформлення спадщини з підстав пропуску строку для прийняття спадщини пропущений і можливості завести спадкову справу без продовження строку неможливо.
Наведене підтверджується матеріалами справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_3 відкрита спадкова справа за заявою доньки спадкодавця ОСОБА_2 , яка належить до спадкоємців першої черги за законом, водночас позивачкою не доведено наявності поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини. 
Проте з цими мотивами відмови у позові не можна погодитися, зважаючи на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 1261-1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. 
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Як встановлено апеляційним судом з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00057109634 від 14.03.2026 року, в актовому записі про народження ОСОБА_2 №641 від 04.05.1989 року (а.с. 222-223), батьком останньої вказано « ОСОБА_11 », підставою запису відомостей про батька є заява матері від 04.05.1989 року.
Отже, з врахуванням ч. 1 ст. 135 СК України за відсутності заяви батька про визнання батьківства або судового рішення про визнання (встановлення) батьківства, що набрало законної сили, ОСОБА_2 не є донькою спадкодавця ОСОБА_3 .
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 травня 2024 року у справі № 491/838/21.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі №697/2052/17-ц відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2025 року у справі №947/9759/22.
Суд першої інстанції не перевірив, чи є відповідачка ОСОБА_2 донькою спадкодавця ОСОБА_3 , зважаючи на її посилання у відзиві на необхідність підтвердження її родинних відносин зі спадкодавцем шляхом встановлення батьківства у судовому порядку, і помилково констатував, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом, що належно прийняла спадщину. 
В апеляційному суді представниця відповідачки ствердила про відсутність судового рішення про встановлення батьківства спадкодавця щодо ОСОБА_2 та про її намір ініціювати розгляд цього питання. 
Тож за цих обставин недоведеним є належність відповідачки ОСОБА_2 до кола спадкоємців першої черги за законом щодо ОСОБА_3 .
Отже, за недоведеності належності відповідачки ОСОБА_2 до кола спадкоємців першої черги за законом щодо ОСОБА_3 , відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, належним відповідачем є орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини – Ізяславська міська рада Шепетівського району Хмельницької області.
Тож за цих обставин наявні підстави для відмови у позові саме через неналежний суб`єктний склад, тому рішення суду слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 квітня 2026 року.

Судді           Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк