Справа № 442/5605/25 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 22-ц/811/4075/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позов мотивували тим, що 01 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договори позики №79116512 та № 2327481, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики.
17 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договори про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 та № 16237-08/2024, за умовами яких позичальник отримав у кредит грошові кошти в розмірі 5000 грн, та в розмірі 3500 грн відповідно, які зобов`язався повернути зі сплатою процентів за користування ними в порядку та на умовах, визначених договором.
19 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №2300000-08/2024, за умовами якого позичальник отримав у кредит грошові кошти в розмірі 3500 грн на умовах зворотності, платності, строковості, які зобов`язався повернути зі сплатою процентів за користування ними в порядку та на умовах, визначених договором.
07 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9955152, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії, на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Вищезазначені кредитні договори підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер її мобільного телефону.
Сторони договорів узгодили між собою розмір кредиту, грошову одиницю, в якій її надано, строк та умови кредитування, а підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором свідчить про наявність волі позичальника на їх укладення.
Кредитні кошти надано відповідачу шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, однак у зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість в розмірі 109111.63 грн, що складається із: заборгованості за договором позики № 79116512 в розмірі 35600.00 грн, з яких 20000 грн – заборгованість за основним боргом, 5880 грн – заборгованість за відсотками, 9720 грн – заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою; заборгованості за договором позики № 2327481 в розмірі 17465.63 грн, з яких 10850 грн – заборгованість за основним боргом, 31.47 грн – заборгованість за відсотками, 5425 грн – заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою, 1189.16 грн – комісія за надання позики; заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 в розмірі 24000 грн, з яких 5000 грн – заборгованість за основним боргом, 9000 грн – заборгованість за процентами, 10000 грн – заборгованість за штрафними санкціями; заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 16237-08/2024 в розмірі 16800 грн, з яких 3500 грн – заборгованість за основним боргом, 6300 грн – заборгованість за процентами, 7000 грн – заборгованість за штрафними санкціями; заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №2300000-08/2024 в розмірі 9180 грн, з яких 3000 грн – заборгованість за основним боргом, 3030 грн – заборгованість за процентами, 3150 грн – штраф; заборгованості за договором кредитної лінії №00-9955152 в розмірі 6036 грн, з яких 3000 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1786 грн – заборгованість за процентами, 1250 грн – штрафні санкції. 
На підставі договорів факторингу, укладених між ним та кредитодавцями за вищезазначеними кредитними договорами набуло права вимоги до відповідачки, яка є боржником за цими кредитними договорами.
З наведених підстав просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість з за договором позики № 79116512 в розмірі 35600.00 грн, за договором позики № 2327481 в розмірі 17465.63 грн, за договором про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 в розмірі 24000 грн, за договором про надання фінансового кредиту № 16237-08/2024 в розмірі 16800 грн, за договором про надання фінансового кредиту №2300000-08/2024 в розмірі 9180 грн, за договором кредитної лінії №00-9955152 в розмірі 6036 грн, а всього 109111.63 грн.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 рокупозов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за договорами у загальному розмірі: 82 925.63 грн., зокрема:
- за договором позики № 79116512 в розмірі 35600.00 грн., з яких: 20000.00 гри. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5880.00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9720.00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 0.00 гри. - сума заборгованості за пенею; 0.00 грн. - комісія за надання позики.
- за договором позики №2327481 в розмірі 17495.63 грн., з яких: 10850.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31.47 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5425.00 грн. – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею; 1189.16 грн. – комісія за надання позики.
- за кредитним договором №16224-08/2024 в розмірі 14000.00 грн., з яких: 5000.00 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000.00 гри. - сума заборгованості за процентами.
- за кредитним договором № 16237-08/2024 в розмірі 9800.00 гри., з яких: 3500.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6300,00 грн. - сума заборгованості за процентами;
- за кредитним договором № 23000-08/2024 в розмірі 6030.00 грн., з яких: 3000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3030.00 гри. - сума заборгованості за відсотками.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» 1514 грн. судового збору.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 понесені останнім витрати на правову допомогу у розмірі 3500 грн.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 рокув частині стягнення понадстрокових процентів оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування припиняється право кредитора нараховувати проценти за користування кредитними коштами, відтак нарахування процентів за понадстрокове користування позикою за договором позики № 79116512 та за договором позики №2327481 є неправомірним.
У період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення у разі прострочення виконання грошового зобов`язання позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойку за таке прострочення, тому неустойка нарахована з 24 лютого 2022 року підлягає списанню кредитодавцем.
Нарахування та сплата відсотків, які є явно завищені, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а наявність у кредитора можливості сплачувати надмірні відсотки спотворює їх дійсне правове призначення.
Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року в частині стягнення понадстрокових процентів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову в частині стягнення понадстрокових процентів відмовити та зменшити суму заборгованості за процентами за кредитним договором № 16224-08/2024, за кредитним договором № 16237-08/2024 та за кредитним договором №23000-08/2024.
Учасники справа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку в електронному вигляді судових повісток-повідомлень до їхніх електронних кабінетів ( т. 2 а.с. 83, 85, 87).
В судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи предмет спору, складність справи, а також необхідність дотримання розумних строків розгляду справи колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи без участі сторін.
Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 16 березня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст.10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Судом встановлено, що 01 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договори позики №79116512 та №2327481, за умовами яких позикодавець зобов`язується надати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики.
Строк позики – 30 днів (п. 2.2 договорів позики від 01 серпня 2024 року №79116512 та №2327481).
Відповідно до п. 6 договорів позики від 01 серпня 2024 року №79116512 та №2327481 позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строки виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позичальника звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку позики відбувається без зміну мов договору в бік погіршення для позичальника,якщо інші не визначено додатковою угодою.
Згідно з п.п. 2.1, 2.3 договору позики № 79116512 від 01 серпня 2024 року сума позики становить 20000 грн., а процента ставка є фіксованою та становить 0.98 % в день.
Умовами договору позики № 79116512 від 01 серпня 2024 року передбачені також проценти за понадстрокове користування позикою в розмірі 2.70 % в день. 
Згідно з п.п. 2.1, 2.3 договору позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року сума позики становить 10850 грн., а процента ставка є фіксованою та становить 0.01 % в день.
Умовами договору позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року передбачені проценти за понадстрокове користування позикою в розмірі 5.00 % в день. 
Пунктом 2.4 договору позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року передбачена комісія за надання позики 10.96 % від суми позики, що у грошовому виразі становить 1189.16 грн. 
Оскільки в матеріалах справи відсутнє звернення позичальника до кредитодавця щодо продовження строку кредитування, строк договору закінчився 30 серпня 2024 року.
14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти, а Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, зазначених в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору.
Додатковою угодою № 45 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року сторони погодили відступлення права вимоги до боржників згідно з реєстрами боржників №39 та № 40.
Платіжною інструкцією № 587 від 27 грудня 2024 року підтверджується, що на виконання додаткової угоди № 45 від 23 грудня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 3 022 397.42 грн.
Згідно з витягами з реєстру боржників №39 та № 40 від 23 грудня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами позики від 01 серпня 2024 року №79116512 та №2327481.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року така становить 35600 грн, з яких 20000 грн – заборгованість за основним боргом, 5880 грн – заборгованість за відсотками, 9720 грн – заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року така становить 17465.63 грн, з яких 10850 грн – заборгованість за основним боргом, 31.47 грн – заборгованість за відсотками, 5425 грн – заборгованість за процентами за понадстрокове користування позикою, 1189.16 грн – комісія за надання позики.
17 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договори про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 та № 16237-08/2024, за умовами яких товариство надає клієнту фінансовий кредит на власні потреби на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Згідно з п. 1.1 договорів про надання фінансового кредиту від 17 серпня 2024 року кредит надається в розмірі 5000 грн – за договором №16224-08/2024 та в розмірі 3500 грн – за договором №16237-08/2024.
Пунктом 1.2. договорів про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 та №16237-08/2024 від 17 серпня 2024 року передбачено, що кредит надається строком на 120 днів, датою погашення кредиту є 14 грудня 2024 року.
Відповідно до п. 1.3. договорів про надання фінансового кредиту від 17 серпня 2024 року №16224-08/2024 та №16237-08/2024 клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (елонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. 
Згідно з п. 1.4. договорів про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 та №16237-08/2024 від 17 серпня 2024 року за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, за денною процентною ставкою, що складає 1,5 %.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 від 17 серпня 2024 року така становить 24000 грн, з яких 5000 грн – заборгованість за основним боргом, 9000 грн – заборгованість за процентами, 10000 грн – штрафи.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №16237-08/2024 від 17 серпня 2024 року така становить 16800 грн, з яких 3500 грн – заборгованість за основним боргом, 6300 грн – заборгованість за процентами, 7000 грн – заборгованість за штрафними санкціями.
24 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» укладено договір факторингу № 24122024, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, зазначених в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору.
Платіжною інструкцією № 588 від 27 грудня 2024 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» 4 714 843.65 грн за відступлення прав вимоги згідно з договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року. 
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників кількістю 7751.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 24122024 від 24 грудня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договорами договорів про надання фінансового кредиту від 17 серпня 2024 року №16224-08/2024 та №16237-08/2024.
19 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 23000-08/2024, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 1.2. договору про надання фінансового кредиту № 23000-08/2024 від 19 серпня 2024 року передбачено, що кредит надається строком на 120 днів, датою погашення кредиту є 16 грудня 2024 року.
Відповідно до п. 1.3. договору про надання фінансового кредиту № 23000-08/2024 від 19 серпня 2024 року клієнт має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або кінцевого строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі поданого до товариства звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосування одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання споживачем продовження (елонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов попередньо укладеного договору в бік погіршення для споживача. 
Згідно з п. 1.4. договору про надання фінансового кредиту № 23000-08/2024 від 19 серпня 2024 року за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, за денною процентною ставкою, що складає 1,00 % та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 цього договору.
Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 23000-08/2024 від 19 серпня 2024 року така становить 9180 грн, з яких 3000 грн – заборгованість за основним боргом, 3030 грн – заборгованість за процентами, 3150 грн – штраф.
27 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» укладено договір факторингу № 27112024/2, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» відступити право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до боржників, зазначених в реєстрі боржників, який є невід`ємною частиною договору.
За відступлення права вимоги за договором факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» 2 855 447.59 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 29 листопада 2024 року № 554.
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27112024/2 від 27 листопада 2024 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників кількістю 6193.
Згідно з витягом з реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу №27112024/2 від 27 листопада 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту № 23000-08/2024 від 19 серпня 2024 року.
07 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9955152, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Пунктом 1.2. договору кредитної лінії №00-9955152 від 07 вересня 2024 року передбачено, що сума ліміту кредитної лінії складає 2500 грн., тип кредиту – кредитна лінія (безвідклична), цільове призначення – споживчі потреби.
Відповідно до п. 1.3 договору кредитної лінії №00-9955152 від 07 вересня 2024 року строк дії кредитної лінії – 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування – 02 вересня 2025 року.
Згідно з п. 1.5.1. договору кредитної лінії №00-9955152 від 07 вересня 2024 року стандартна процентна ставка складає 0.94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього договору.
Нарахування процентів здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії (п. 3.1 договору кредитної лінії №00-9955152 від 07 вересня 2024 року).
У разі невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань за цим договором, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю неустойку у вигляді штрафу (п. 6.4 договору кредитної лінії №00-9955152 від 07 вересня 2024 року). 
19 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати грошові кошти, а Товариство з обмеженою відповідальністю Макс Кредит» відступити право грошової вимоги за укладеними договорами згідно з реєстром боржників в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.
Платіжною інструкцією № 22588 від 28 березня 2025 року підтверджується, що за відступлення права вимоги за договором факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ від 19 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило Товариству з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» 988491.81 грн.
Актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ від 19 березня 2025 року підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників.
Згідно з витягом з реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу № 19032025-МК/ЄАПБ від 19 березня 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №00-9955152 від 07 вересня 2024 року.
При цьому, у наданих позивачем розрахунках заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту від 17 серпня 2024 року №16224-08/2024 та №16237-08/2024 проценти за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії договорів та за процентними ставками, погодженими сторонами в умовах договорів, що свідчить про правомірність їх нарахування.
Обґрунтовуючи позовні вимоги за договорами позики від 01 серпня 2024 року №79116512 та № 2327481, позивач, крім заборгованості за основним боргом та процентами за користування кредитними коштами, нарахованими в межах строку кредитування, просив стягнути проценти за понадстрокове користування позикою в розмірі 9720 грн за договором позики №79116512 та в розмірі 5425 грн за договором позики № 2327481, а також комісію за надання позики в розмірі в розмірі 1189.16 грн.
Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Оскільки строк дії договорів позики №79116512 та № 2327481 від 01 серпня 2024 року закінчився 30 серпня 2024 року, а матеріали справи не містять доказів пролонгації строку дії цих договорів, право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитними коштами з цього часу припинилося.
Однак, як вбачається з розрахунків заборгованості, починаючи з 31 серпня 2024 року, тобто після спливу строку договорів кредитування, відповідачу нараховувалися проценти за понадстрокове користування кредитними коштами, що є неправомірним.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
З огляду на наведене, відсутні підстави для нарахування процентів за понадстрокове користування кредитними коштами, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою в розмірі 9720 грн за договором позики №79116512 від 01 серпня 2024 року та в розмірі 5425 грн за договором позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року не підлягають до задоволення. 
Крім того, відповідачу нараховано заборгованість за комісією за надання позики в розмірі 1189.16 грн за договором позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом – витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Аналіз умов договору позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року свідчать про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1189.16 грн., встановлена в п. 2.4 цього договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту – це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що положення договору позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1189.16 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1189.16 грн за договором позики №2327481 від 01 серпня 2024 року.
Оскільки у встановлений договорами строк відповідач не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти за користування ними, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в розмірі 66591.47 грн, що складається із: заборгованості за договором позики № 79116512 від 01 серпня 2024 року в розмірі 25880.00 грн, з яких 20000 грн – заборгованість за основним боргом, 5880 грн – заборгованість за процентами; заборгованості за договором позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року в розмірі 10881.47 грн, з яких 10850 грн – заборгованість за основним боргом, 31.47 грн – заборгованість за процентам; заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 в розмірі 14000 грн, з яких 5000 грн – заборгованість за основним боргом, 9000 грн – заборгованість за процентами; заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 16237-08/2024 в розмірі 9800 грн, з яких 3500 грн – заборгованість за основним боргом, 6300 грн – заборгованість за процентами; заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №2300000-08/2024 в розмірі 6030 грн, з яких 3000 грн – заборгованість за основним боргом, 3030 грн – заборгованість за процентами.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та стягнення на його користь заборгованості в розмірі 66591.47 грн, то на підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1847.98 грн судового збору за подання позову, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 1000 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню 1947,98 грн судового збору за подання позову, а з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1000 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, то враховуючи вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути 847.98 грн. судового збору.
У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 7000 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції позивачем надано лише акт прийому-передачі виконаних робіт від 11 серпня 2025 року та розрахунок суми судових витрат із зазначенням переліку виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, кількості часу, затраченого на їх надання та вартості цих послуг. 
Згідно з наявним в матеріалах справи актом, під час перевірки комплектності відзиву на позовну заяву встановлено відсутність зазначених у додатку до відзиву повноважень представника (т. 1 а.с. 140).
В подальшому адвокатом Галишиним А.В. надано ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 189).
Однак,матеріали справи не містять договору про надання правничої допомоги, укладеного між ОСОБА_1 адвокатом Галишиним А.В.
У постанові Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17 зазначено, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку із недоведеністю їх наявності.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі № 922/2830/23.
Оскільки відповідачем не надано договору про надання правничої допомоги, понесення ним витрат на професійну правничу допомогу не підтверджено належними та допустимими доказами, тому такі не підлягають стягненню з позивача. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 жовтня 2025 року – змінити
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в розмірі 66 591 (шістдесят шість тисяч п`ятсот дев`яносто одна) гривень 47 копійок, що складається із заборгованості за:
договором позики № 79116512 від 01 серпня 2024 року в розмірі 25880.00 грн, з яких 20000 грн – заборгованість за основним боргом, 5880 грн – заборгованість за процентами; 
договором позики № 2327481 від 01 серпня 2024 року в розмірі 10881.47 грн, з яких 10850 грн – заборгованість за основним боргом, 31.47 грн – заборгованість за процентам;
договором про надання фінансового кредиту №16224-08/2024 в розмірі 14000 грн, з яких 5000 грн – заборгованість за основним боргом, 9000 грн – заборгованість за процентами;
договором про надання фінансового кредиту № 16237-08/2024 в розмірі 9800 грн, з яких 3500 грн – заборгованість за основним боргом, 6300 грн – заборгованість за процентами;
договором про надання фінансового кредиту №2300000-08/2024 в розмірі 6030 грн, з яких 3000 грн – заборгованість за основним боргом, 3030 грн – заборгованість за процентами.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 847 (вісімсот сорок сім) гривень 98 копійок судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.