Справа № 211/14686/25
2/214/2656/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15 квітня 2026 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Гриня Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Гайдученко С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.01.2026 року надійшла цивільна справа №211/14689/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, для розгляду за підсудністю.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за у розмірі 22300 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.12.2022 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» було укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №537401 (надалі договір). Унаслідок не належного виконання зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість у сумі 22300 грн. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і довідповідача за кредитним договором №537401 від 27.12.2022. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 05.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. правом на подання відзиву не скористалася.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
02.03.2026 надійшла витребувана інформація з АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 в Банку не емітовано картку № НОМЕР_1 .
У зв`язку з чим відсутня можливість надати запитувану інформацію, оскільки зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом ОСОБА_1 (а.с.41).
Дослідивши наявні в матеріалах справи, суд встановив такі обставини.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним .
Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України.
Судом встановлено, що згідно Договору про надання споживчого кредиту №537401 від 27.12.2022 укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Селфі Кредит», останній надав позичальнику кредит у сумі 2500 грн на строк 365 дні до 28.12.2023. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 22300 гривень. Вказаний договір було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором В879.
Відповідно до Договору про надання споживчого кредиту №537401 від 27.12.2022 встановлено, що відповідачем були погоджені умови по кредитуванню, а саме сума кредиту 2500 грн., на строк 365 дні, процентна ставка 2,20% за кожен день користування. Дата повернення кредиту 28.12.2023, сума повернення 22300 грн (а.с. 14-18 копія договору).
Такі ж самі умови кредитування прописані в паспорті споживчого кредиту №537401 (а.с.19 зворот-20). 
Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит №537401 від 27.12.2022 встановлено, що кредит наданий на строк 365 дні, загальна вартість кредиту становить 22300 грн.
Згідно довідки про ідентифікацію, клієнт відповідач, з яким укладено договір №537401 від 27.12.2022 ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит». Одноразовий ідентифікатор В879, дата відправки ідентифікатору 27.12.2022.
Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 грошових коштів у розмірі 2500 грн, на підтвердження надавши довідку про перерахування коштів (а.с.21).
Водночас з витребуваної інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що на ім`я відповідача в Банку не емітовано картку № № НОМЕР_1 (а.с.43).
З інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» - на ім`я відповідача, банківські платіжні картки не видавалися.
Відповідно пункту 2.1 Договору про надання споживчого кредиту – кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 .
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази укладення кредитного договору між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 та надання кредитних коштів відповідачу.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Однак, як зазначено вище, згідно з інформацією банківських установ, на ім`я відповідача не емітовано картку № НОМЕР_1 , що спростовує факт отримання нею кредитних коштів. Доказів, що саме ця карта була верфікована товариством матеріали справи не містять. Відповідно, відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання ним зобов`язання щодо надання кредиту відповідачу.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.
Судові витрати віднести за рахунок позивача.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.
Рішення набирає законної після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторони: 
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», адреса місце знаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, код ЄДРПОУ - 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.Г. Гринь