КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/2517/2026
справа №363/2039/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,
за участю секретаря судового засіданняКрисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , підписану адвокатом Білоцькою Таїсією Василівною, на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шубочкіної Т.В., дата складення повного судового рішення не зазначена,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про визначення місця проживання дитини.
В обґрунтування позову зазначає, що 24 листопада 2018 року між сторонами зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 . Сімейне життя не склалось, тому шлюб між сторонами розірвано рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року.
Вказує, що фактично відповідач покинув сім`ю з жовтня 2019 року, коли дитині було 7 місяців. З народження донька проживала з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні. Вказана квартира належить позивачці на праві приватної власності.
Вказує, що самостійно займається вихованням доньки та вирішує всі питання забезпечення, розвитку, лікування, відпочинку, дозвілля. Сторони у справі узгодили, що дитина залишається проживати із позивачкою.
Однак, в 2025 році відповідач почав вчиняти дії, направлені на зміну місця проживання дитини, у зв`язку з цим 17 лютого 2025 року та 28 лютого 2025 року позивачка зверталась до Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області. Такі дії відповідача направлені на порушення нормального розкладу життя дитини та несуть небезпеку зміни місця проживання дитини без узгодження, що завдасть травмуючої дії психічному стану здоров`я дитини, яка постійно проживає із позивачкою з народження.
Вказує, що в інтересах дитини проживати саме із позивачкою, як матір`ю, оскільки батько покинув дитину коли їй було 7 місяців, дитина з народження проживає із позивачкою та має тісний зв`язок. Позивачка офіційно працевлаштована, має постійний дохід, який може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, задовільнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Мотивуючи наведеним, просить визначити місце проживання ОСОБА_3 із матір`ю - ОСОБА_2 , за місцем її фактичного проживання.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року позов задоволено.
Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою її постійного проживання: АДРЕСА_1 .
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що позивачка займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, з урахуванням віку дитини, суд зробив висновок, що на теперішній час визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_2 буде відповідати саме інтересам дитини.
Також суд врахував визнання відповідачем позовних вимог.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Білоцькою Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи відповідач позов визнав, проте судом першої інстанції не ясно та не повно викладено позицію відповідача. Зокрема, що відповідач не погоджується з обґрунтуванням позовних вимог та надавав відповідні підтвердження та докази своїй позиції.
Суд першої інстанції не врахував надані відповідачем докази та не відобразив обставини, що мають значення для справи. Зокрема, не були оцінені характеристика дитини з ДНЗ «Чебурашка» щодо участі батька у вихованні та обмеженого порядку передачі дитини на прохання матері; позитивна характеристика відповідача з місця роботи у Комунальній організації «Муніципальна охорона»; пояснення до Вишгородського РУП ГУНП щодо відсутності порушень прав позивачки; листування між сторонами, яке підтверджує систематичну участь батька в житті дитини. Суд також не врахував, що визнання позову здійснювалось саме з урахуванням інтересів дитини, про що відповідач додатково повідомляв у заяві про роз`яснення рішення.
На переконання скаржника, з огляду на предмет спору, особиста позиція кожної із сторін є важливою до висвітлення в рішенні суду, оскільки це може вплинути, у тому числі, на ставлення дитини до батьків в подальшому.
Вказує, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам статей 263, 264, 265 ЦПК України щодо повноти дослідження доказів, обґрунтованості та мотивованості, а також порушує принцип змагальності та обов`язок суду надати оцінку доводам сторін.
Мотивуючи наведеним, просить змінити рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року в мотивувальній частині рішення, а саме, доповнити в мотивувальній частині рішення обґрунтування позицій сторін та висвітлити надані обома сторонами докази.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
04 листопада 2025 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивачки - адвоката Громич І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, яку уважає надуманою та такою, що не відповідає дійсності.
Вказує, що у разі визнання відповідачем позовних вимог та прийняття такого визнання судом від суду не вимагається наведення оцінки усім доводам сторін та дослідження усіх поданих ними доказів, оскільки є достатнім наведення обґрунтування позиції суду, яка відповідатиме тій мірі, в якій відповідач визнач позовні вимоги. 
Зазначає, що наведення стороною об`ємної кількості аргументів, щодо яких сторона очікує отримати позицію суду, може мати ознаки зловживання правами.
Уважає вимоги апеляційної скарги проявом зловживання відповідачем своїми правами в судовому процесі, оскільки, на думку позивачки, докази, щодо яких відповідач просить суд надати оцінку, не мають вирішального значення для результату розгляду справи.
Щодо характеристики відповідача з місця роботи вказує, що така не спростовує факту вчинення відповідачем дій щодо дитині, які шкодять її здоров`ю та факту забирання доньки з дошкільного навчального закладу в невідомому напрямку без доведення до відома матері про такі дії.
Щодо характеристики, виданої дошкільним навчальним закладом «Чебурашка», вказує, що з такої убачається поведінка відповідача, яка свідчить про його незацікавленість щодо життя дитини.
Із посиланням на листування в додатку «Telegram» вказує, що відповідач щодо дитини веде себе агресивно, висловлює погрози в сторону позивачки.
Мотивуючи наведеним, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 року залишити без змін.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представниця - адвокат Білоцька Т.В. підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
Представниця позивачки ОСОБА_2 - адвокат Громич І.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомляв.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представниці ОСОБА_4 , адвоката Громич І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
З матеріалів справи установлено, що 24 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на " ОСОБА_2 " (а.с. 8).
З даних свідоцтва про народження НОМЕР_2 убачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.9).
З даних витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно №79841390 від 08 лютого 2017 року убачається, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_5 (а.с. 11).
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року у справі №363/1756/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 12).
Згідно даних довідок про реєстрацію місця проживання від 22 травня 2019 року №330, від 13 лютого 2019 року №285 убачається, що з 22 травня 2019 року дитина ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір`ю (а.с. 7, 10).
Відповідно до даних Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 22 березня 2025 року, складеного депутатом Вишгородської міської ради Мельник М.Г., убачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживають позивачка ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_3 . Умови проживання хороші, донька має окреме спальне місце та місце для навчання і відпочинку. Зі слів сусідів батько у вихованні дитини участі не приймає (а.с. 13).
З даних довідки №8 від 13 березня 2025 року убачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ "Мед-Сервіс" в аптеці №68 Київської області, м. Вишгород, вул. Шевченка, 2А, на посаді завідувача аптеки з 26 липня 2021 року по теперішній час (а.с. 14).
З даних довідки про доходи №8811 від 18 березня 2025 року убачається, що ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2024 року по 28 лютого 2025 року отримала 56 944,91 гривень (а.с.15).
Відповідно до даних характеристики Дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) «Чебурашка» Вишгородської міської ради від 20 березня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) «Чебурашка» Вишгородської міської ради з 2022 року. Дитину виховує мати, батьки розлучені. ОСОБА_3 доглянута, має охайний вигляд. Фізичний розвиток відповідає її віку. Мати постійно слідкує за станом здоров`я доньки, завжди цікавиться і займається питаннями щодо виховання і навчання дитини, участі у гурткових заняттях. ОСОБА_2 регулярно приводить ОСОБА_3 до садочка, організовує проведення вільного часу з дитиною, цікавиться поведінкою дитини серед однолітків. ОСОБА_3 в садочок завжди приводить мама і забирає, здебільшого теж вона, або бабуся (мати матері). Інколи за дитиною приходить батько за згодою і повідомленням матері. Мати присутня на батьківських зборах, прислуховується до рекомендацій вихователя (а.с. 16).
Відповідно до даних характеристики Дитячого клубу «Совушка» від 18.03.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2024 року ОСОБА_3 відвідує підготовку до школи. ОСОБА_3 має досягнення у навчанні, запам`ятовує учбовий матеріал, навчається в міру своїх можливостей, має зорову, слухову, механічну пам`ять. На заняттях ОСОБА_3 завжди уважна, систематично виконує домашнє завдання, має логічне, образне, творче мислення, має математичні здібності. На заняття ОСОБА_3 приводить мама, ОСОБА_2 , інколи бабуся ОСОБА_9 . Батька ніколи не бачили. Мати приділяє належну увагу вихованню, навчанню доньки, розвитку її здібностей, постійно підтримує зв`язок з викладачем та прислухається до порад (а.с. 17).
Відповідно до характеристики Художньої школи «Творча майстерня Derii» від 18 березня 2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грудня 2024 року відвідує вказаний заклад, з моменту зарахування проявляє зацікавленість у навчальному процесі, регулярно відвідує заняття, бере активність у творчих заходах, прислухається до викладача, напрацьовує старанно навики в художньому мистецтві. Мати, ОСОБА_2 , бере участь у творчому розвитку дитини, регулярно супроводжує дитину на заняття, цікавиться успішністю, проявляє турботу щодо емоційного стану та навчальних результатів ОСОБА_3 . Завдяки підтримці матері дитина демонструє хорошу мотивацію, стабільне відвідування занять, позитивний настрій під час навчання. ОСОБА_2 відповідально відноситься щодо питань, пов`язаних з навчанням дитини та її творчим розвитком. Батька ОСОБА_3 ніколи не бачили (а.с. 18)
З даних довідки №39 КНП «ЦПМСД «Вишгородської міської ради Вишгородська амбулаторія ЗПСМ №2 від 17 березня 2025 року убачається, що дитина перебуває на обліку у Вишгородській АЗПСМ №2 та має декларацію з лікарем з 08 грудня 2023 року (а.с. 18).
З даних листа Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України у Київській області від 11 квітня 2025 року убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зверталась до Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області у зв`язку з тим, що батько забирав дитину з садочка «Чебурашка», що в місті Вишгород. Вказані звернення зареєстровані до ІКС ІПНП Вишгородського РУП 4232 від 17 лютого 2025 року та 4979 від 28 лютого 2025 року (а.с. 26).
Відповідно до даних характеристики Дошкільного навчального закладу (ясла-садочок) «Чебурашка» Вишгородської міської ради (без дати) убачається, що ОСОБА_3 відвідує дитячий садок з 2022 року по теперішній час. Дитину виховує мати. Батьки розлучені. Батько приходить у садочок рідко. Інколи забирає доньку із садочка, за згодою та повідомленням матері. ОСОБА_1 цікавиться здоров`ям, навчанням та вихованням дитини. Дитина йде до батька. На теперішній час дитину із садочка віддають батьку лише за попередньою згодою матері (а.с. 63).
Згідно даних характеристики ОСОБА_1 , наданої директором КО "Муніципальна охорона", убачається, що ОСОБА_1 працює у КО "Муніципальна охорона" з 02 серпня 2022 року на посаді старшого охоронника 3-го відділу оперативного реагування управління оперативного реагування департаменту фізичної та технічної охорони об`єктів. За місцем роботи характеризується позитивно, до виконання завдання ставиться відповідально (а.с. 64).
З даних висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , убачається, що орган опіки та піклування Вишгородської міської ради уважає, що найбільш сприятливе для малолітньої дитини, ОСОБА_3 місце проживання разом із матір`ю ОСОБА_2 , проте батько ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (а.с. 119-122).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Водночас, відповідно до статей 160, 161 СК України, якщо батьки, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо місця проживання малолітньої дитини, спір вирішується судом виходячи з інтересів дитини та з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, віку дитини, стану її здоров`я та інших істотних обставин.
За приписами статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Україною, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Як убачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, малолітня ОСОБА_3 з моменту народження постійно проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка забезпечує належні умови для її фізичного, психічного та морального розвитку, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов, характеристиками дошкільного навчального закладу, дитячого клубу та художньої школи, довідками про місце роботи та доходи позивачки, а також висновком органу опіки та піклування.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю відповідає її найкращим інтересам, з огляду на вік дитини, її сталі соціальні зв`язки, усталений спосіб життя, належні умови проживання та постійний догляд матері.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди із повнотою викладення у мотивувальній частині рішення позиції відповідача та оцінки всіх наданих ним доказів, однак такі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо суті вирішеного спору.
Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги, що зафіксовано у матеріалах справи та не заперечується самим скаржником. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому, закон не покладає на суд обов`язку надавати детальну оцінку кожному доказу та кожному доводу сторін, якщо він не є суттєвим або вирішальним для справи, натомість суд має надати обґрунтовану відповідь на основні питання, що формують суть спору.
Викладені в апеляційній скарзі аргументи щодо участі батька у вихованні дитини, його позитивної характеристики з місця роботи та листування між сторонами не спростовують установлених судом першої інстанції обставин щодо постійного проживання дитини з матір`ю, належних умов її утримання та розвитку, а також висновку органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини саме з матір`ю.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, належним чином дослідив докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, та дійшов обґрунтованого висновку про відповідність такого рішення інтересам дитини. Вимоги апеляційної скарги спрямовані фактично на зміну мотивувальної частини судового рішення без зміни його резолютивної частини, що саме по собі не є підставою для скасування або зміни судового рішення у розумінні статті 376 ЦПК України.
Колегія суддів також враховує, що оскаржуване рішення не порушує прав та інтересів відповідача, оскільки таким не позбавлено його батьківських прав та не обмежено у праві спілкування з дитиною.
За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його зміни чи скасування.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 , підписану адвокатом Білоцькою Таїсією Василівною, залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 серпня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну постанову складено 26 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова