25.02.2026 Справа № 756/8357/25

Справа № 756/8357/25
Провадження №2/756/583/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Тихої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Ребеко О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 
УСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 01.05.2018 по 31.10.2021 позивачем надавалися послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
На виконання вимог діючого законодавства, згідно з яким послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору-приєднання про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).
На виконання вимог ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" позивачем на своєму офіційному веб-сайті був опублікований типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Факт отримання споживачем таких послуг свідчить про повне та беззастережне акцептування умов такого договору. 
Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та/або централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договорів, оскільки після розміщення повідомлення та договору у газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085), жодних заяв або повідомлень про відмову від надання послуг та договору від нього не надходило.
Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», отримав право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, яка утворилася до 01.05.2018.
Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2025 року становить 97 627,75 грн. та складається із: 
- заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 1 496,49 грн., яка утворилась до 01.05.2018; 
-інфляційної складової боргу у розмірі 227,47 грн., 3% річних у розмірі 55,96 грн.; 
-заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період до 01.05.2018 у розмірі 3259,40 грн.; 
-інфляційної складової боргу у розмірі 495,43 грн., 3% річних у розмірі 121,89 грн.; 
-заборгованості за послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 9746,94 грн.;
-інфляційної складової боргу у розмірі 1481,53 грн., 3% річних у розмірі 362,11 грн.; 
-заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 11 138,16 грн.; 
-інфляційної складової боргу у розмірі 1693,00 грн., 3% річних у розмірі 416,54 грн.; 
-заборгованості за послуги з теплової енергії у розмірі 16 535,17 грн., яка утворилась з 01.11.2021;
-інфляційної складової боргу у розмірі 1723,50 грн., 3% річних у розмірі 443,34 грн., пені у розмірі 539,40 грн.;
- заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 38 261,07 грн., яка утворилась з 01.11.2021; 
- інфляційної складової боргу у розмірі 4798,32 грн., 3% річних у розмірі 1147,28 грн., пені у розмірі 1395,86 грн.; 
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 1397,46 грн.; 
- заборгованості з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 736,45 грн.;
- заборгованості з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 154,98 грн.
У зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за спожиті послуги у розмірі 97 627,75 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.
19.01.2026 на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі у зв`язку з повним погашенням заборгованості та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. 
23.01.2026 представник позивача подав заяву, у якій позовні вимоги підтримав частково, лише в частині стягнення з відповідачів інфляційних втрат у розмірі 10 419,25 грн., у зв`язку з тим, що відповідачами після подання позовної заяви здійснена повна оплата основної суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних, пені та судового збору. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, у позові просив про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Відповідач ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).
За змістом частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке починаючи з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Частиною 1 статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «Київтеплоенерго» укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, предметом якого є право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . 
26.04.2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року №1198, яким внесено зміни до закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами.
Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який діяв на час виникнення спірних відносин) визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
28.03.2018 року у газеті «Хрещатик» № 34 (5085) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «Київенерго» як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води населенню та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води населенню.
Відповідно до п. 14 вказаного Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. 
Підпунктом 1 пункту 19 вказаного Договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк. 
Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до перелік житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, зокрема послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.
Так, відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.
Згідно із ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач в свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася.
Крім того, постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) здійснює КП «Київтеплоенерго». 
Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».
Судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачу послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води).
Таким чином, відповідачі є споживачами послуг, які надає позивач, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.
Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №640/18143/16-ц).
У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі №521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії.
Відповідно до статей 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Оскільки КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідачів виник обов`язок оплатити ці послуги.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Крім того, відповідно до ч. 3 вказаної статті солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.
Також слід зазначити, що згідно з ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Отже, боржник який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого боржника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідачі користуються послугами, але не виконували своєчасно зобов`язання по оплаті за спожиті послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого станом на 30.04.2025 виникла заборгованість у розмірі 82 726,12 грн., яка погашена відповідачами у повному обсязі, про що також зазначив представник позивача у заяві від 23.01.2026 та не підтримав позовні вимоги у цій частині. 
Щодо нарахованих позивачем на суми заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги штрафних санкцій, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, та пені суд зазначає наступне. 
Статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
З наданих відповідачем ОСОБА_1 платіжних інструкцій встановлено, що відповідачами на користь позивача здійснено повну оплату 3% річних та пені у розмірах, заявлених у позовній заяві, у зв`язку з чим позивач не підтримав позовні вимоги у цій частині. 
Разом з тим, з наданих платіжних інструкцій не вбачається, що відповідачем також сплачено інфляційні втрати у заявленому у позові загальному розмірі 10 419,25 грн. 
Так, за період з 25.07.2025 по 14.01.2026 відповідачами було здійснено погашення заборгованості на загальну суму 102 974,80 грн., з яких: 2547,12 грн. - 3% річних; 1 935,26 грн. - пеня, які перераховані на рахунок № НОМЕР_1 . З платіжних інструкцій № ХВАТ-6058-К8АХ-4А63 від 14.01.2026; №С1Е2-4РХ4-Н8Х0-СВ88 від 14.01.2026; №9Н24-ТРА1-776А-046М від 14.01.2026; № 0.0.4682568544.1 від 19.12.2025; №0.0.4682568544.2 від 19.12.2025; №0.0.4639991788.3 від 22.11.2025; №0.0.4639991788.4 від 22.11.2025; №0.0.4639991788.2 від 22.11.2025; №МТМВ-Р77М-63Р5-Т93М від 11.07.2025; № 24ОМ-В7В0-Н6С2-0НЕ0 від 11.08.2025; №4346-7К80-КА39-Х8ЕС від 04.08.2025; № 6Н55-АС1С-631Т-Т2КТ від 04.08.2025; №9486-КАВЕ-Н199-Р8СТ від 04.08.2025; № А006-НМР1-Х32К-РА7Х від 04.08.2025 та № Т0С3-66ММ3-Х7ВК-Е9МВ від 25.07.2025 вбачається, що 98 492,42 грн. сплачені ОСОБА_1 саме за житлово-комунальні послуги на рахунок № НОМЕР_2 . 
Відповідачами не надано доказів того, що частина вказаної суми не є погашенням поточної заборгованості за житлово-комунальні послуги, нарахованої вже після 30.04.2025, яка не входить до предмету розгляду у даній справі, а отже у суду відсутні підстави для зарахування суми, що перевищує розмір основної заборгованості, яка є предметом розгляду у даній справі (82 726,12 грн)., в рахунок погашення інфляційних втрат у розмірі 10 419,25 грн. 
З урахуванням викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню інфляційні втрати у розмірі 10 419,25 грн. 
За наведених обставин клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України задоволенню не підлягає.
Суд не здійнює розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки відповідачами на користь позивача у повному обсязі відшкодовано витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн. за платіжною інструкцією від 12.09.2025. 
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» інфляційні втрати у розмірі 10 419 (десять тисяч чотириста дев`ятнадцять) гривень 25 копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторони:
Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місцезнаходження: м. Київ, площа Івана Франка, 5, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ - 40538421);
Відповідач 1 - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач 2 - ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. О. Тиха