ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
"21" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1017/25	
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С., розглянувши заяву  ОСОБА_1 за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025 про ухвалення додаткового рішення, подану у справі №916/1017/25
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Павлова Ігоря Вікторовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )
про стягнення 448665,44 грн.,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.10.2025 у справі №916/1017/25 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Павлова Ігоря Вікторовича на користь ОСОБА_1 28539,44 грн. сплаченої орендної плати за землю за період тимчасового володіння майном, що на ній розташоване, 420126 грн. завданої шкоди внаслідок неналежної експлуатації нерухомого майна та 5212,78 грн. судового збору за подання позовної заяви; повернуто з Державного бюджету України на користь Балабан Андрія Івановича 171,21 грн. судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією №9372-9468-1853-0071 від 18.03.2025 на загальну суму 5383,99 грн., яка міститься в матеріалах справи №916/1017/25.
06.11.2025 за вх.№2-1731/25 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Павлова Ігоря Вікторовича на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 28459,96 грн. та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 16000 грн.
Ухвалою суду від 07.11.2025 заяву ОСОБА_1 за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025 про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду; вирішено розгляд заяви здійснити без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу надати до суду пояснення та/або заперечення щодо поданої заяви з доказами направлення позивачу - протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.
14.11.2025 за вх.№36445/25 до суду від відповідача надійшли заперечення проти ухвалення додаткового рішення, в яких відповідач вказав на намір звернутись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.2025 у справі №916/1017/25, та оскільки рішення по справі ще не набрало законної сили, на переконання відповідача подання апеляційної скарги змінює процесуальний статус справи, що перешкоджає ухваленню додаткового рішення.
01.12.2025 за вх.№1897/25 до суду від Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов запит (лист) про скерування матеріалів справи №916/1017/25 до Південно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження на рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.2025 у справі №916/1017/25.
Ухвалою суду від 02.12.2025 зупинено розгляд заяви ОСОБА_1 за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025 про ухвалення додаткового рішення, поданої у справі №916/1017/25 - до повернення матеріалів справи №916/1017/25 до Господарського суду Одеської області.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 у справі №916/1017/25 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Павлова Ігоря Вікторовича залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 24.10.25 (суддя Бездоля Ю.С.) у справі №916/1017/25 залишено без змін.
03.04.2026 до Господарського суду Одеської області від Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/1017/25.
Ухвалою суду від 06.04.2026 поновлено розгляд заяви Балабан Андрія Івановича за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025 про ухвалення додаткового рішення, поданої у справі №916/1017/25 з 06.04.2026; розгляд заяви вирішено здійснити без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу надати до суду пояснення та/або заперечення щодо поданої заяви з доказами направлення позивачу - протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.
Заява ОСОБА_1 за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі №916/1017/25 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.
Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом від учасників справи не надійшло.
У відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Додаткове рішення складено після повернення справи з апеляційної інстанції і складання тексту додаткового рішення 21.04.2026 у зв`язку з введенням в м. Одесі графіків відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді. Відповідні процесуальні строки на апеляційне оскарження вказаного додаткового рішення обчислюються із вказаної дати - 21.04.2026, на що суд звертає увагу сторін.
Розглянувши заяву Балабан Андрія Івановича за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025, господарський суд зазначає наступне.
Згідно з п.3 ч.1, ч.ч. 2, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У відповідності до ч.ч. 1,4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. 
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За ч.ч. 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У попередньому розрахунку судових витрат у справі, поданому у позовній заяві, позивач попередньо повідомив суд про намір стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу адвоката в сумі 15000 грн. та гонорар успіху в сумі 13459,96 грн. В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 28459,96 грн., що складаються з 15000 грн. витрат на правничу допомогу та 13459,96 грн. гонорару успіху. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано документи, з яких вбачаються обставини надання правничих послуг:
- договір про надання правничої допомоги від 26.02.2025, укладений між адвокатом Кочуровим Андрієм Олександровичем та Балабаном Андрієм Івановичем. Відповідно до п.1.1 договору адвокат зобов`язується надати клієнту правничу допомогу - у справі про стягнення з ФОП Павлов Ігор Вікторович вартості ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень приміщення нежитлової будівлі автомайстерні з автомийкою, що розташована за адресою: м. Арциз Одеської області, вул. 28 Червня, буд. №59 “Б”, спричинених неналежним користуванням у розмірі 420126 грн. та орендної плати за землю в розмірі 28539,44 грн., а всього 448665,44 грн., а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором. Згідно з п.1.2 договору правнича допомога полягає в: представництві інтересів клієнта в органах ДВС, експертних установах; підготовці та поданні позовної заяви до Господарського суду Одеської області у справі; представництві в суді першої інстанції, поданні необхідних процесуальних заяв, клопотань, підтримці вимог позову. Відповідно до п.2.1 договору адвокат зобов?язується: своєчасно надати правничу допомогу в обсязі, необхідному для досягнення позитивного результату по справі та виконувати окремі доручення клієнта по справі; інформувати клієнта щодо правової позиції в справі, хід виконання договору та окремих доручень клієнта, обставин, що перешкоджають досягненню позитивного результату в справі, перспективи досягнення позитивного результату; повідомити клієнтів про виникнення конфлікту інтересів та інших причин, що є підставою для відмови від надання правової допомоги з моменту їх виявлення; підписати акт прийому-передачі правової допомоги після закінчення строку дії договору, його дострокового припинення за взаємною згодою сторін чи розірвання на вимогу однієї з сторін; не розголошувати без попередньої згоди клієнта інформацію, що стала відома йому чи його помічникам про клієнта, а також питання, з яких клієнт звертався до адвоката, зміст порад, консультацій, роз?яснень адвоката, складених ним документів, інформації, що зберігається на електронних носіях, та інших документів і відомостей, одержаних адвокатом при наданні правової допомоги. Пунктом 3.1 договору передбачено, що за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч гривень) 00 коп. фіксований розмір за складення і подання позову до суду, участь в судових засіданнях, подання необхідних процесуальних заяв та клопотань; клієнт сплачує додатково гонорар успіху в розмірі 3% від стягнутої судом суми. Порядок сплати гонорару: 50% від розміру гонорару адвоката, зазначеного в п.3.1 договору за повне представництво в суді першої інстанції, сплачується клієнтом на протязі трьох робочих днів з моменту підписання договору; решта гонорару та гонорар успіху сплачується у триденний строк з моменту прийняття рішення суду у справі; сплата гонорару у фіксованому розмірі не залежить від суті та змісту прийнятого судом рішення (п.3.2 договору). Згідно з п.3.3 договору для компенсації фактичних витрат адвоката, пов`язаних з наданням правової допомоги, клієнт сплачує адвокату кошти на покриття витрат для сплати судового збору у встановленому законом розмірі, також сплачуються поштові, канцелярські та транспортні витрати. Оплата гонорару, перерахування коштів, необхідних для покриття фактичних витрат, здійснюється в готівковій або безготівковій формі платіжним дорученням на поточний рахунок адвоката з зазначенням відповідного призначення платежу (п.3.4 договору);
- рахунок-фактуру №26-02/2025 від 26.02.2025 на сплату 28459, 96 грн. за надану правничу допомогу;
- розрахунок гонорару від 26.02.2025, відповідно до якого адвокатом здійснено розрахунок гонорару, визначений в п.3.1 договору: розмір гонорару за комплекс роботи у справі - 15000 грн.; розмір гонорару «успіху» - 3% від суми стягнення, що складає 13459,96 грн.; всього: 28459 грн. 96 коп.;
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 26.02.2025, відповідно до якого адвокатом згідно укладеного договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025 року виконано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги: складення і подання позову до суду, подання необхідних заяв, клопотань, отримання документів від суду; участь в судових засіданнях, представництво інтересів в суді та підтримання вимог позову у справі (фіксований розмір) вартість 15000 грн.; розмір гонорару «успіху» - 3% від суми стягнення, що складає 13459,96 грн.;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру №26/02 від 26.02.2025 на суму 7500 грн на підставі “договір про надання правничої допомоги від 26.02.2025 частина гонорару”; 
- акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 05.11.2025, підписаний між адвокатом Кочуровим Андрієм Олександровичем та Балабаном Андрієм Івановичем. Відповідно до наданого акту адвокат передав, а клієнт прийняв наступну правничу допомогу: 
1) Складення і подання позову до суду, подання необхідних заяв, клопотань, отримання документів від суду; участь в судових засіданнях, представництво інтересів в суді та підтримання вимог позову у справі щодо стягнення шкоди, завданої внаслідок неналежної експлуатації нежитлової будівлі автомайстерні з автомийкою за адресою: Одеська обл., Арцизький р., м. Арциз, вул. 28 Червня, буд. 59 “Б” з ФОП Павлов Ігор Вікторович, фіксований розмір, за договором від 26.02.2025 року - на загальну суму 15000 грн.;
2) Розмір гонорару “успіху”: 3% від суми стягнення 448665,44 грн., за договором від 26.02.2025 року, у справі №916/1017/25 - на загальну суму 13459,96 грн.;
- квитанцію до прибуткового касового ордеру №05-1//11 від 05.11.2025 на суму 7500 грн. на підставі “договір про надання правничої допомоги від 26.02.2025 залишок гонорару 916/1017/25”; 
- квитанцію до прибуткового касового ордеру №05-1//11 від 05.11.2025 на суму 13459,96 грн. на підставі “договір про надання правничої допомоги від 26.02.2025 гонорару успіху 916/1017/25”.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об?єднання) зобов?язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі ст. 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”).
Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. 
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст. 126 ГПК України).
До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Таким чином, частиною 2 ст. 30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність” встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. 
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. До відповідного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Згідно з положеннями п.4 ст. 1, ч.3 ст. 27 Закону “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 “Послуги. Загальні положення” цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Предметом договору про надання правничої допомоги є надання адвокатом послуг, зокрема, у зв`язку з вирішенням спору в суді.
Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений за їх взаємною домовленістю.
Водночас, суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі №910/353/19.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Лавентс проти Латвії” від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд враховує, що позовна заява та інші процесуальні документи адвокатом позивача складено якісно, так само як і представництво в засіданнях суду. З огляду на фактичні обсяги наданих послуг професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів позивача у суді під час розгляду справи, враховуючи критерії співмірності суми фіксованого гонорару зі складністю справи, реальності та розумності розміру таких витрат, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість засідань, в яких взяв участь представник позивача, виходячи з конкретних обставин справи та за відсутності належним чином обґрунтованого відповідачем клопотання про зменшення заявлених до стягнення витрат, господарський суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат у розмірі 15000 грн. є такою, що підтверджена поданими доказами, виконаними адвокатом роботами та обсягом наданих адвокатом послуг.
Окрім того, суд наголошує на тому, що клопотань від відповідача в порядку ч.5 ст. 126 ГПК України про зменшення розміру заявлених до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу до суду не надійшло.
Іншого відповідачем не доведено.
Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача “гонорару успіху” у розмірі 13459,96 грн., що складає 3% від задоволених вимог, господарський суд наголошує на наступному.
Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як “гонорар успіху”, проте господарський суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року в справі №904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування “гонорару успіху” як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як “гонорар успіху”, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
Відтак, враховуючи дану позицію Великої Палати Верховного Суду, клієнт і адвокат, користуючись принципом свободи договору, можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказаний вид гонорару не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг та, відповідно, не може переноситись на іншу сторону (не сторону такого договору).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з “гонораром успіху”. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов?язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов?язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного, господарський суд наголошує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату “гонорару успіху”, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Адже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 та у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.01.2026 у справі №642/716/22.
Господарський суд зазначає, що у справі №916/3834/25 підставою для звернення із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є приписи статтей 123, 126, 129 ГПК України і вимога позивача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених ним судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.
В свою чергу “гонорар успіху” визначено договором про надання правничої допомоги як гонорар, який не включається до вартості надання послуг з правничої допомоги та виплачується адвокату після ухвалення судового рішення виключно у випадку позитивного вирішення справи.
Така винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як “гонорар успіху” за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою у розумінні статті 126 ГПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат.
Тобто, “гонорар успіху” не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).
Виходячи з наведеного, зважаючи на положення статті 126 ГПК України, дослідивши докази, надані заявником на підтвердження понесених судових витрат, практику ЄСПЛ та Верховного Суду, господарський суд дійшов висновку, що «гонорар успіху» не був необхідним в межах розгляду наведеної справи та виходячи з того, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, врахувавши реальність та необхідність понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу, у стягненні з відповідача судових витрат в частині «гонорару успіху» слід відмовити.
Отже, господарський суд вважає, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу адвоката в частині відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 грн. є обґрунтованими та доведеними. В той час як, на переконання суду, вимога про відшкодування “гонорару успіху” є необгрунтованою. Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення поданої заяви та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн., в решті заяви судом відмовляється.
Іншого позивачем не доведено.
Вирішуючи питання щодо заявленої вимоги про відшкодування витрат за експертизу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 4-7 ст. 127 ГПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів; розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
У попередньому розрахунку судових витрат у справі, поданому у позовній заяві, позивач попередньо повідомив суд про намір стягнути з відповідача витрати на підготовку експертного висновку у сумі 16000 грн. В заяві про ухвалення додаткового рішення позивач також просить суд стягнути з відповідача вартість послуг судового експерта в сумі 16000 грн. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано:
- платіжну інструкцію від 23.08.2024 на суму 16600 грн. з призначенням платежу сплата за проведення судової будівельно-технічної експертизи, нежитлова будівля автомайстерні з автомийкою: Одеська обл., м. Арциз, вул. 28 червня 59Б, Балабан Андрій Іванович”;
- висновок експерта №27/24 від 27.12.2024 судової будівельно-технічної експертизи, що виконана для подання до Господарського суду Одеської області за заявою адвоката Кочурова Андрія Олександровича від 23.08.2024;
- акт здачі-приймання висновку судової експертизи №27/24 за заявою від 27.12.2024, відповідно до якого Судовий експерт надав послуги на суму 16000 грн.
Клопотань від відповідача в порядку ч.7 ст. 127 ГПК України про зменшення розміру заявлених до стягнення судових витрат до суду не надійшло.
Відтак, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на проведення експертизи в розмірі 16000 грн., підстав для зменшення вказаної суми суду не доведено.
Іншого відповідачем не доведено.
Отже, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Балабан Андрія Івановича за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025 про ухвалення додаткового рішення, поданої у справі №916/1017/25, та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. та витрат на експертизу в розмірі 16000 грн., в решті заяви щодо стягнення “гонорару успіху” судом відмовляється.
Іншого учасниками справи не доведено.
Керуючись ст.ст. 123, 126, 127, 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ДОДАТКОВО ВИРІШИВ:
1.Заяву ОСОБА_1 за вх.№2-1731/25 від 06.11.2025 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
2.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павлова Ігоря Вікторовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 15000 /п`ятнадцять тисяч/ грн. витрат на професійну правничу допомогу.
3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павлова Ігоря Вікторовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 16000 /шістнадцять тисяч/ грн. витрат на експертизу.
4.В решті заяви - відмовити. 

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Додаткове рішення складено 21 квітня 2026 р. у зв`язку з введенням в м. Одесі графіків відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді. 

Суддя Ю.С. Бездоля