Справа № 629/924/26
Номер провадження 2/629/798/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання – Воєводіної О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №31.05.2024-100003070, на підставі якого відповідачці надано кредит у розмірі 11000,00 грн., строком на 98 днів, зі сплатою 1,5% за 1 день користування кредитом. Заборгованість відповідачки становить 32459,98 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10762,86 грн., відсоткам 15427,12 грн., комісії - 770,00 грн., неустойки 5500,00 грн. Вказану заборгованість, а також понесені судові витрати позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.
В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відповідь на відзив. За змістом відповіді на відзив просила задовольнити позовну заяву у повному обсязі, зазначила, що нарахування процентів, комісій та неустойки здійснено правомірно в межах строку кредитування та відповідно до умов договору і вимог законодавства. Розмір процентної ставки відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та є законним на момент укладення договору. Розрахунок заборгованості є належним і допустимим доказом, оскільки відповідач не надав жодних доказів або альтернативного розрахунку для його спростування. Комісія передбачена договором та пов`язана з обслуговуванням кредиту, що відповідає вимогам чинного законодавства. Неустойка нарахована правомірно, оскільки договір укладений після змін до законодавства, які дозволяють її нарахування. Щодо статусу дружини військовослужбовця зазначила, що надані відповідачкою документи не підтверджують проходження військової служби її чоловіком на момент укладення кредитного договору, а також не містять достатніх доказів для застосування пільг, передбачених законом.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково. У відзиві на позовну заяву зазначила, що її чоловік ОСОБА_2 проходить військову службу за мобілізацією з 24.05.2022 року по теперішній час, вона звільнена від сплати процентів, комісій та неустойки відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є дружиною військовослужбовця ЗСУ, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та довідкою про проходження її чоловіком військової служби з 24.05.2022 року по теперішній час.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.
Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, згідно з вимогами ст.ст. 274-279 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 31.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №31.05.2024-100003070, на підставі якого відповідачці надано кредит у розмірі 11000,00 грн., строком на 98 днів, зі сплатою 1,5% за 1 день користування кредитом (зв.бік а.с. 17-22).
Заборгованість відповідачки становить 32459,98 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10762,86 грн., відсоткам 15427,12 грн., комісії - 770,00 грн., неустойки 5500,00 грн. (а.с. 25).
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 06.06.2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.44).
З копії довідки військової частини НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 проходить військову службу за мобілізацією з 24.05.2022 року і по теперішній час (а.с.60,66).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідачка всупереч умов кредитного договору порушила умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, не виконала в повному обсязі грошові зобов`язання перед позивачем за договором.
Тому суд приходить до висновку, що заборгованість за договором підлягає стягненню.
Під час розгляду справи встановлено, що відповідачка не визнає та заперечує проти стягнення з неї відсотків та комісії за вказаним кредитним договором, посилаючись на положення ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) -штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Із огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачка має статус дружини військовослужбовця Збройних Сил України, у тому числі й у період виконання умов кредитного договору, та на неї поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто до неї не може застосовуватись відповідальність у виді відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій та неустойки за невиконання зобов`язань за користування кредитом.
За таких обставин суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідачки заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10762,86 грн., у стягненні нарахованих процентів, комісії та неустойки слід відмовити, зважаючи на право відповідача, як дружини військовослужбовця, на гарантоване законом надання їй відповідних пільг.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2)у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідачки в сумі 882,78 грн., виходячи з розрахунку: 10762,86 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2662,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 32459,98 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 882,78 грн.
Керуючись ст. ст.2,19,76-81,89,141,258,259,263-265,268,273,352 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, місто Київ, вул. Саксаганського,буд.133-А код ЄДРПОУ 37356833 МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором №31.05.2024-100003070 від 31.05.2024 року в розмірі 10762 (десять тисяч сімсот шістдесят дві) гривні 86 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог -відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, місто Київ, вул. Саксаганського,буд.133-А код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 882 (вісімсот вісімдесят дві) гривні 78 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С. А. Мицик