Номер провадження: 33/813/352/26
Номер справи місцевого суду: 522/19848/25 
Головуючий у 1-й інстанції Кривохижа Ю. А.
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Шахової О.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Баранівського Вадима Олександровича 
розглянувши апеляційну скаргу захисника Баранівського Вадима Олександровича
на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2025 року
встановив:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 20 серпня 2025 року о 23:26 год у м. Одесі по вулиці Розумовській, 37, ОСОБА_1 керував транспортним засобом електросамокатом «Jet» без номерного знаку, потужністю до 800 кВт у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager прилад ARLM 0416, тест №782 – позитивний 0.61% проміле, що зафіксовано на ПВР 231377, 230538, чим ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а ПДР, а саме: керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В апеляційній скарзі захисник Баранівський В.О., який діє в інтересах 
ОСОБА_1 , просить скасувати постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2025 року та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про відкладення розгляду справи та розглянув справу без участі ОСОБА_1 та його захисника, чим порушив право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на захист. Наданий правоохоронцями відеозапис з назвою «7ОМАІ» має незрозуміле походження, тому не є належним та допустимим доказом. Усупереч ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», водія транспортного засобу (електросамоката) зупинено за відсутності будь-яких правових підстав. Для керування електросамокатом посвідчення водія відповідної категорії не вимагається, особа, яка керує електросамокатом не є у розумінні ПДР України водієм, а сам електросамокат не є механічним транспортним засобом, оскільки Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття «механічний транспортний засіб» та «транспортний засіб», а різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У іншому випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом. Оскільки електросамокат - це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до осіб, які керують електросамокатами. З огляду на викладене, ОСОБА_1 навіть за умов, якби він керував електросамокатом, не може бути суб`єктом порушення вимог розділу 2 ПДР України, а також нести відповідальність згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вона передбачає притягнення до адміністративної відповідальності саме водіїв. Дії працівників поліції не відповідали вимогам пункту 6 частини 2, «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», без залучення двох свідків, які б повинні фіксувати процедуру проведення огляду та його результати, наявні відеозаписи, які містяться у матеріалах справи, не відображають та не підтверджують результатів тесту, оскільки поліцейський лише словами озвучує результат, без його фіксації на камеру. Перед проведенням тесту спеціальним приладом «Drager Alkotest» працівником поліції в порушенні вимог інструкції про застосування вказаного приладу, не встановлено факту у особи яка проходила тест, вживання перед тестуванням в проміжок часу мінімум 15 хвилин, будь-яких продуктів які могли містити залишки алкоголю, що могло призвести до хибних показників. Згідно інструкції використання спеціального приладу «Drager Alkotest», «в правилах, яких повинна дотримуватись особа, яку перевіряють» чітко вказано, що реальні залишки алкоголю в роті можуть залишатися після вживання ароматних напоїв, (наприклад фруктових соків), аерозолів освіження роту, ліків, капель та інше, в таких випадках інструкція вказує про проведення тестування мінімум через 15 хвилин. Також у цій інструкції вказано, що кожне тестування спеціальним приладом «Drager Alkotest» повинно проводитись із новим спеціальним індивідуальним мундштуком із зворотнім клапаном. З відеозаписів №213377 та №230538 індивідуальних камер відео-реєстраторів поліцейських убачається, що під час проведення огляду результати тесту були отримано лише після третього (продування газоаналізатору), які проводились без зміни індивідуального мундштука, що могло призвести до накопичення в приладі та системі зворотного клапану мундштука залишків складових алкоголю, які можуть залишатися після вживання ароматних напоїв (наприклад фруктових соків, кисломолочних продуктів), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і капель та інше (згідно інструкції про використання приладу), що могло призвести до хибних показників приладу. Відповідно до технічних характеристик приладу «Drager Alkotest», границі допустимої похибки під час експлуатування приладу можуть складати +/ - 0,06 проміле - у діапазоні від 0 до 0,8 проміле що підтверджується інформацією компанії Saturn Data International, яка є офіційним дистриб`ютором в України концерну Drager Safety AG & Co. KGaA (Німеччина) з продажу приладів алко- та наркодіагностики, щодо технічних даних приладу "Alcotest 7510", тому показник у 0,61 проміле, який був виявлений у ОСОБА_1 , з урахуванням похибки, кількості тестування що призвело до накопичення у мундштуку, може свідчити про те, що він перебував тверезим. В порушення вимог пункту 8 частини 2 Інструкції, ОСОБА_1 не вручено направлення на проходження огляду у медичному закладі та не роз`яснено йому право на проходження огляду з закладі охорони здоров`я.  
В апеляційній скарзі захисник порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності 
 ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи не з`явилася.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності  ОСОБА_1 .
В судовому засіданні захисник Баранівський В.О. підтримав вимоги апеляційної скарги, надав пояснення за доводами апеляційної скарги.
Вислухавши захисника Баранівського В.О. за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду та таке.
Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зауважує про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Так, 25 грудня 2025 року судом прийнято оскаржуване судове рішення, тому у відповідності до ст. 294 КУпАП перебіг строку на апеляційне оскарження цієї постанови суду розпочався з 26 грудня 2025 року і закінчився 05 січня 2026 року. 
Апеляційна скарга засобами електронного зв`язку подана 02 січня 2026 року, тобто з дотриманням строку на апеляційне оскарження, тому клопотання про поновлення процесуального строку заявлене захисником помилково. 
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloran and Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2 ст. 266КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).
Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 Розділу II Інструкції).
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 Розділу II Інструкції).
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 5 Розділу II Інструкції).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 Розділу II Інструкції).
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (пункт 9 Розділу II Інструкції).
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 Розділу II Інструкції).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі- Порядок).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4 Порядку).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам (пункт 6 Порядку).
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7 Порядку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку).
Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, акт огляду, а також інші документи.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд в основу постанови поклав відомості, зафіксовані у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 429341 від 20.08.2025 року; довідці про отримання (неотримання) особою посвідчення водія, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія; довідці про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню; - результатах приладу Alkotest 7510, відповідно до якого у ОСОБА_1 результат 0,61 % проміле; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,? ? відповідно до якого у ОСОБА_1 результат 0,61 % проміле; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.08.2025 року, диску з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №429341, поліцейськими зафіксовано, що: «20 серпня 2025 року о 23:26 год в м. Одеса, 
вул. Разумовська, 37, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом електросамокатом «Jet» без номерного знаку потужністю до 800 кВт в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди громадянина за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager» прилад ARLM 0416 тест №782 позитивний 0,61% проміле, що зафіксовано на ПРВ231377, 230538, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР».
Вказаний вище протокол ОСОБА_1 , як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності підписав без зауважень, у якому зазначив, що винуватий.
З відеозаписів, долучених правоохоронцями до матеріалів справи убачається, що поліцейські зупинили транспортний засіб (електросамокат), яким керував 
ОСОБА_1 , під час спілкування з яким правоохоронці повідомили, що з метою використання електросамокату, водій має користуватися мотошоломом, який у 
ОСОБА_1 був відсутній. Поліцейськими виявлено у водія ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, цю обставину ОСОБА_1 не заперечував, підтвердив, що вживав алкоголь, а саме близько 100 грам віскі (23:28:50-23:28:54 – час вказаний на відеозаписі). У зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру), на що він погодився. Під час проходження огляду з використанням алкотестеру, перші дві спроби пройти огляд були невдалими, через те, що ОСОБА_1 не видував з легень необхідну кількість повітря (23:36:52-23:36:59, 23:37:34-23:37:39 – час вказаний на відеозаписі). За результатами продуття алкотестеру втретє, цифровий показник приладу зафіксував 0,61 проміле алкоголю в крові, при максимально допустимій нормі 0,2 проміле. При цьому з відеозапису убачається, що результати огляду були озвучені та продемонстровані ОСОБА_1 , з якими він погодився (23:38:23 – час вказаний на відеозаписі). 
З роздрукованих результатів спеціального технічного засобу від 20 серпня 2025 року, отриманих за результатами проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, убачається, що у його крові зафіксовано 0,61 проміле алкоголю. Ідентичність показань на екрані приладу та у роздруківці засвідчені підписом ОСОБА_1 .
Ці ж відомості щодо результатів проведення огляду, зафіксовані поліцейськими у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів , де у графі «з результатом згоден» міститься підпис ОСОБА_1 . 
Установивши та зафіксувавши, що водій транспортного засобу, керував елекросамокатом у стані алкогольного сп`яніння та погодився з результатами огляду, проведеного на місці зупинки, поліцейськими підставно складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стосовно посилань захисника про недопустимість та неналежність відеозапису, що міститься в матеріалах справи, як доказу у справі, з підстав зазначених в апеляційній скарзі, апеляційний суд зауважує про таке.
Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.
Відеозапис, який на думку захисника є неналежним та недопустимим доказом, зроблений зі службового автомобіля правоохоронців, на якому зафіксовано факт руху ОСОБА_1 на електросамокаті, тобто цей доказ містить обставини, які входять до предмету доказування, отже є належним доказом.
Сама по собі та обставина, що у змісті протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено назву технічного приладу за допомогою якого зроблено вказаний вище відеозапис не утворює юридичних наслідків недопустимості цього відеозапису, як джерела доказу. 
Фактичні дані, що містяться на DVD-диску, захисником не спростовані, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.
Аргументи захисника щодо відсутності правових підстав для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд відхиляє, зважаючи на те, що правоохоронцями повідомлено водія про те, що він рухався за кермом електросамоката без використання мотошолому, тобто усупереч вимог ПДР. Крім того, як убачається з відеозапису, ОСОБА_1 подолав пішохідний перехід не пішки, а з використанням електросамокату, проїхавши на ньому з однієї сторони на іншу частину вулиці, що також не відповідає вимогам ПДР.
Доводи захисника про те, що електросамокат, яким керував ОСОБА_1 , не є транспортним засобом у розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд.
Апеляційний суд зауважує, що з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 130 КУпАП, однією з обов`язкових ознак, яка передбачає адміністративну відповідальність за вказаною вище статтею є керування транспортним засобом.
При цьому, у конструкції диспозиції вказаної вище норми, законодавець не визначає, що такий транспортним засіб має бути саме механічним, визначення якого закріплено у 
п. 1.10 ПДР.
На відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них поширюється дія Закону України "Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів" (далі Закон).
Згідно з положеннями ст. 1 Закону легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
В апеляційній скарзі захисник не заперечує ту обставину, що електросамокат, яким керував ОСОБА_1 мав електричний тяговий двигун, однак за твердженнями адвоката до адміністративної відповідальності можливо притягнути лише особу, яка керувала електросамокатом, потужність двигуна якого є не меншою, а ніж 3 кВт.
Однак, апеляційний суд відхиляє такі доводи захисника, оскільки за умови наявності у самоката електричного двигуна, незалежно від його потужності, він за своїми технічними характеристиками підпадає під ознаки легкого персонального електричного транспортного засобу, тому ОСОБА_1 , як водій цього транспортного засобу є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що під час проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейські не залучили двох свідків, апеляційний суд оцінює критично, оскільки у процесі проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, правоохоронцями використовувалися засоби відеофіксації, а самі відеозаписи, додані до матеріалів справи, тому присутність двох свідків у цьому випадку не вимагається (див. ч.2 ст. 266 КУпАП).
Твердження захисника про те, що результати огляду, отримані за допомогою газоаналізатору не були зафіксовані засобами відеофіксації, є безпідставними, оскільки за результатами проходження огляду, поліцейським не тільки озвучені його результати, а і продемонстровано ОСОБА_1 цифровий показник приладу. Крім того, ідентичність показань на екрані приладу та у роздруківці, яка додана до матеріалів справи, засвідчена підписом ОСОБА_1 , тому підстав ставити під сумнів достовірність зафіксованих результатів огляду, апеляційний суд не вбачає. 
Твердження захисника про те, що під час проведення огляду ОСОБА_1 , поліцейський не дотримався вимог інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, оскільки між першим, другим та третім вимірюванням пройшло менше 15 хвилин, апеляційний суд відхиляє, зважаючи на таке.
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (пункт 4 розділу II Інструкції). 
Відповідно до інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» 7510, яка міститься у загальному доступі в мережі Інтернет, зокрема підрозділу «Правила, яких повинна дотримуватися особа, яку перевіряють», зазначено, що: «не починайте тест раніше, ніж 15 хвилин після прийому алкоголю. Реальні залишки алкоголю в роті можуть призвести до некоректних показань. Вони можуть залишатися після вживання ароматичних напоїв (наприклад, фруктових соків), аерозолів для освіження рота на спиртовій основі, ліків і крапель, а також після відрижки і блювоти. В цьому випадку також почекайте як мінімум 15 хвилин. Полоскання рота водою або безалкогольними напоями не може замінити необхідного часового інтервалу до проведення вимірювань».
Отже, інструкцією з експлуатації передбачено необхідність дотримання 15-ти хвилинного інтервалу часу не між спробами продуття алкотестеру, а між вживанням алкоголю та проходженням огляду.
З відеозапису убачається, що ОСОБА_1 не повідомляв правоохоронців про те, що за 15 хвилин до початку проведення огляду він вживав алкоголь, тому відсутні підстави стверджувати, що між вказаними подіями (вживання алкоголю та проходження огляду) не минув інтервал часу, дотримання якого передбачено інструкцією з експлуатації цього приладу.
Доводи захисника про те, що під час проведення огляду, правоохоронці не змінювали мундштук, який використовувався протягом 3-х спроб проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, що на переконання апелянта, могло призвести до некоректної роботи цього приладу, апеляційний суд відхиляє, як такі, що побудовані на припущеннях, доказів несправності цього приладу стороною захисту не надано. Вказаною вище інструкцією з експлуатації алкотестеру передбачено використання нового мундштуку для кожної особи, яка проходить огляд, а не під час кожної чергової спроби проходження цією ж особою такого огляду. 
Крім того, чинним профільним законодавством, а саме Порядком та Інструкцією не передбачено, що після кожної невдалої спроби проходження огляду за допомогою алкотестеру, мундштук має замінюватися.
Згідно зазначеної вище інструкції, для вимірювання вмісту алкоголю у видихуваному повітрі убачається, що цей технічний засіб містить границі допустимої похибки під час експлуатування для масової концентрації алкоголю у видихуваному повітрі, зокрема абсолютнапохибкастановить +/- 0,03 мг/л у діапазоні від 0 до 0,4 мг/л.
Зважаючи на ту обставину, що технічною документацією спеціального технічного засобу Drager Alcotest 7510, передбачено наявність абсолютної похибки у результатах, отриманих внаслідок його використання, беручи до уваги фактичний результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за наслідками продуття алкотестеру, зафіксований на рівні 0,61‰, який за відніманням значення абсолютної похибки становитиме 0,58‰ (0,61 - 0,03) проміле алкоголю в крові, що знаходиться поза межами допустимого рівня (0,20 ‰), та перебільшує максимальну межу алкоголю в крові водія, що допускається, апеляційний суд вважає, що отримані результати проведення огляду ОСОБА_1 на місці зупинки є належним доказом доведення його винуватості у скоєнні інкримінованого правопорушення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що у встановленому законом порядку водія не було направлено на проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було вручено письмове направлення на проходження огляду, чим порушено вимоги Інструкції, апеляційний суд відхиляє, оскільки як передбачено п. 6 Порядку водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. При цьому положення профільного законодавства не містять обов`язку поліцейського вручати цей документ (направлення) водієві у письмовій формі з метою проходження ним огляду, як про те твердить захисник.
Посилання захисника на те, що проходження огляду у закладі охорони здоров`я пропонується не лише усно, а і шляхом вручення водієві письмового направлення на такий огляд, зводяться до суб`єктивного тлумачення апелянтом норм законодавства.
Крім того, сама по собі та обставина, що водієві не вручалося письмове направлення на огляд у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд відхиляє, оскільки у цій справі, водій погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, отриманими на місці зупинки транспортного, відтак у поліцейських не виникало обов`язку направляти водія на огляд до закладу охорони здоров`я. 
Аргументи захисника про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про відкладення судового засідання, призначеного на 25 грудня 2025 року, апеляційний суд відхиляє, з огляду на таке.
ЄСПЛ зауважує, що сторона, яка задіяна під час судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, оскільки одним із критеріїв розумності строку є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 21 листопада 1995 року у справі "Чірікоста і Віола проти Італії" ("Ciricosta and Viola v. Italy", заява N 19753/92)).
Апеляційний суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні особи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час та місце розгляду справи.
Порушень судом процесуальних норм під час розгляду справи, на які вказує захисник, апеляційним судом не встановлено. 
Іншими доводами апеляційна скарга не обґрунтована.
Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до 
ст. 252КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, підстав для закриття провадження справи не встановлено, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.
Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі за п. 1 ст. 247 КУпАП, з мотивів наведених у скарзі.
Керуючись ст. 294 КУпАП
постановив:
Апеляційну скаргу захисника Баранівського Вадима Олександровича залишити без задоволення.
Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя          Ю.П. Лозко