УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/5899/25 Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М. 
Номер провадження №33/4805/136/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м.Житомир
Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Паламарчука Сергія Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2025 року об`єднано в одне провадження справи № 274/5899/25, № 274/5900/25 про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Об`єднаній справі присвоєно №274/5899/25. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за протоколом про адміністративне правопорушення сер ії ЕПР1 №428148 від 19 серпня 2025 року та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №428755 від 20 серпня 2025 року, закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Згідно з постановою судді місцевого суду, водій ОСОБА_1 19 серпня 2025 року о 18-29 год в м. Бердичеві по вул. Житомирській, 89, керував електросамокатом «Xiaomi» у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 (а) ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428755, водій ОСОБА_1 20 серпня 2025 року о 12-38 год в м. Бердичеві по вул. Білопільській, 32, керував електросамокатом «Xiaomi» з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Паламарчук С.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за протоколом серії ЕПР1 №428148 від 18 серпня 2025 року, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що електроскутер, на якому рухався ОСОБА_1 , не належить до механічних транспортних засобів, а особа, яка ним керує, не може вважатися суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим, водію не роз`яснювалось право на проходження огляд у медичному закладі, тим самим порушили ст. 266 КУпАП. 
На думку захисника, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, а вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення – недоведена.
Разом із апеляційною скаргою адвокат подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що оскаржувана постанова з`явилась у загальному доступі у ЄДРСР 07 листопада 2025 року, апеляційна скарга подана 17 листопада 2025 року. Вважає строк на оскарження постанови суду першої інстанції таким, що пропущений з поважних причин.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Апеляційна скарга не містить доводів незгоди ОСОБА_1 із постановою суду першої інстанції в частині притягнення його до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за протоколом серії ЕПР1 №428755 від 20 серпня 2025 року, провадження за яким закрито, тому з урахуванням визначених ч. 7 ст. 294 КУпАП меж, апеляційним судом не переглядається.
ОСОБА_1 та його захиснику - адвокату Паламарчука С.В. була надана можливість апеляційним судом надати свої покази у справі, проте вони цим не скористалися. Будучи належним чином повідомлені про місце і час судового засідання (СМС, поштове повідомлення, телефонограма) останні в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. 
Нормами чинного КУпАП не передбачено можливості зупинення строків накладення адміністративного стягнення, а сплив такого строку навіть за наявності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення є безумовною підставою для закриття провадження у справі.
При цьому, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не позбавлена можливості подавати письмові пояснення щодо обставин справи, подавати докази та залучити захисника для представництва та захисту її інтересів підчас розгляду справи в суді.
Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини кожна особа має право на розгляд її справи упродовж розумного строку судом встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення. Тому, розгляд даної справи без невиправданої затримки не буде відповідати інтересам особи, яка притягується до адміністративної відповідальності .
За таких обставин, з метою недопущення затягування розгляду справи, зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Відповідно до вимог статтей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується доказами.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як на докази винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 428148 від 19 серпня 2025 року; роздруківку чека алкотестера Драгер 6810 від 19 серпня 2025 року № 1451, результат – 0,45 проміле, у графі підпис ОСОБА_1 вказав «не згоден»; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд проведений у зв?язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, результат огляду на стан сп?яніння 0,45 проміле; направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу Бердичівської ЦМЛ від 19 серпня 2025 року, огляд не проводився; розписку про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; розписку про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння про порядок застосування спеціального технічного засобу від 19 серпня 2025 року; розписку про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом; довідку Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області щодо отримання ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом та щодо притягнення його до адміністративної відповідальності; відеозаписи з нагрудних камер поліцейських.
Не всі доводи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу, проте аргументи про відсутність доказів на підтвердження відмови скаржника у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі апеляційний суд вважає обґрунтованими.
Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що працівники поліції зупинили електросамокат, за кермом якого був ОСОБА_1 , повідомили причину зупинки, перевірили документи водія. Разом з тим, працівник поліції зауважив на наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу газоаналізатора Драгер ОСОБА_1 спочатку відмовився, а в подальшому після роз`яснення порядку користування газоаналізатором Драгер, пройшов огляд із позитивним результатом – 0,45 проміле, проте результат огляду заперечив. Водію роз`яснили права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Далі водія завезли до ТЦК та СП, де встановлювали обставини перебування його на військовому обліку та ОСОБА_1 ознайомили зі складеними щодо нього адміністративними матеріали.
Оцінивши зазначені докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Проте такий висновок апеляційний суд вважає передчасним.
Вказані вище докази апеляційний суд не може визнати належними, допустимими, достовірними та такими, які узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», і які свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи із наступного.
Так, порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735(далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому Постановою КМУ 17.12.2008 № 1103.
За положенням ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
Огляд особи на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до п.п. 2, 3 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів, порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Як вбачається з матеріалів справи, після проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, водій ОСОБА_1 заперечив встановлений приладом Драгер результат 0,45 проміле, вказав, що не погоджується з ним. Під час ознайомлення його з чеком приладу Драгер у графі «підпис» вказав «не згоден». Разом з тим, судом встановлено, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у найближчому медичному закладі ні після проходження огляду на місці зупинки та заперечення водієм результату огляду за допомогою алкотестера Драгер, ні після його письмових заперечень у відповідному чеку приладу Драгер. 
Отже, доводи захисника щодо порушення працівниками поліції положень ст. 266 КУпАП та вищевказаної Інструкції, якими визначена процедура огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння суд вважає обґрунтованими. 
Згідно п. 21 Розділу ІІІ Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
За таких обставин, матеріали справи з урахуванням встановлених порушень, на які суд першої інстанції уваги не звернув, не містять належних доказів перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а зібрані у справі докази не можуть бути достатніми та достовірними для висновку про винуватість останнього у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.9 а ПДР України, «поза розумним сумнівом». Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Всі сумніви щодо доведеності вини порушника тлумачяться на його користь, а викладені в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відомості підтверджуються доказами у справі, які не можна визнати допустимими, а тому протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку також не можна визнати доказом вини ОСОБА_1 в розумінні ст. 251 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №428128 від 19 серпня 2025 року відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Паламарчука Сергія Володимировича, в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково. 
Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 листопада 2025 року скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В решті постанову залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь