УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 285/5693/25	Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б.	
Категорія 126	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В., 
із секретарем Журавською Д.П.
за участі захисника Бовгирі О.П. (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Суть оскаржуваної постанови
Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Відповідно до зазначеної постанови, 04.10.2025 року о 22 год. 39 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 235 км, поблизу с. Анета, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML270 н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, притягався до адміністративної відповідальності 01.10.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова ДП18 786118, від керування тз відсторонений в порядку ст. 266 КУпАП, шляхом паркування в дозволеному ПДР місці, чим порушив п. 2.1.а.ПДР — Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Короткий зміст апеляційної скарги
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність та необгрунтованість постанови. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до довідки про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, ОСОБА_1 Дзержинським районним судом м. Харкова у справі №638/64344/22 від 11.05.2025 року було позбавлено права керування транспортними засобами за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із наданих стороною захисту документів, на час розгляду справи №638/64344/22 перебував у російському полоні, не знав про зміст постанови, з нею не ознайомлювався, її копії не отримував. Звягельський міськрайонний суд Житомирської області відмовив у задоволенні клопотання про витребування матеріалів зазначеної справи для підтвердження вказаних доводів.
Також зазначає, що постанова серії ДП18 №786118 від 01.10.2025 року, на яку посилається суд першої інстанції, не є постановою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами. Зауважує, що оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення є правом, а не обов`язком особи і неоскарження постанови серія ДП18 №786118 від 01.10.2025 року не може однозначно свідчити про наявність його вини в цій справі та його обізнаності з керуванням авто без прав.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні в повному обсязі докази, що підтверджують його винуватість, а докази, на які посилається суд, є передчасними та грунтуються на припущеннях.
Одночасно ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки оскаржувану постанову йому надіслано засобами поштового зв`язку «Укрпошта» (трек номер R067079611740) та вручено 24.01.2026 року.
Позиція учасників
ОСОБА_1 та захисник Воронюк К.Ю. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Адвокат Бовгиря О.П. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з мотивів, зазначених у ній, та просив її задовольнити.
Суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.
Мотиви апеляційного суду
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки в справі відсутні відомості вручення ОСОБА_1 постанови до 24.01.2026.
Заслухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог пункту 2.1.а Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частина 5 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті, в даному випадку за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №473667 від 04.10.2025 року, 04.10.2025 року о 22 год. 39 хв. на а/д М-06 Київ-Чоп 235 км, поблизу с. Анета, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ ML270 н.з. НОМЕР_1 не маючи права керування таким транспортним засобом. Правопорушення вчинено повторно протягом року, притягався до адміністративної відповідальності 01.10.2025 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, постанова ДП18 786118, від керування тз відсторонений в порядку ст. 266 КУпАП, шляхом паркування в дозволеному ПДР місці, чим порушив п. 2.1.а.ПДР — Керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції була досліджена постанова серії ДП18 №786118 від 01.10.2025 року.
Так, з постанови убачається (а.с.9), що водій ОСОБА_1 01.10.2025 року на 216 км а/д М-06 Київ – Чоп керував транспортним засобом зі швидкістю 113 км/год, перевищивши встановлені обмеження більш ніж на 20 км/год, не маючи права керування транспортними засобами відповідної категорії. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. Копію постанови отримано ОСОБА_1 під власноручний підпис.
Наявність постанови серії ДП18 №786118 від 01.10.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП свідчить про те, що останній протягом року до 04.10.2026 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, та в подальшому, у даній справі, був притягнутий судом до відповідальності за повторне протягом року вчинення аналогічного правопорушення.
Крім того, оскільки постанова від 01.10.2026 не скасована та винесена з участю ОСОБА_1 , то відсутні підстави вважати, що як мінімум після 01.10.2026 він не був обізнаний з тим, що не має (позбавлений) прав керування транспортними засобами.
Відповідно до довідки відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області, ОСОБА_1 11.05.2023 Дзержинським районним судом міста Харкова був позбавлений права керування транспортними засобами терміном на 1 рік за ч.1 ст.130 КУпАП
Стосовно посилання апелянта на те, що на час розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова справи №638/64344/22, за постановою в якій 11.05.2025 року ОСОБА_1 було позбавлено права керування транспортними засобами за ч. 1 ст. 130 КУпАП, він перебував у російському полоні, не знав про зміст постанови, з нею не ознайомлювався, її копії не отримував, а Звягельський міськрайонний суд Житомирської області відмовив у задоволенні клопотання про витребування матеріалів зазначеної справи для підтвердження вказаних доводів, апеляційний суд зазначає наступне.
Предметом розгляду Звягельського міськрайонного суду Житомирської області у справі про адміністративне правопорушення №285/5693/25 було саме повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортними засобами.
Не ознайомлення з постановою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/64344/22 та неотримання її у зв`язку з перебуванням на час її винесення у полоні суд відноситься критично, оскільки зазначена постанова не є предметом розгляду в даному провадженні, оскільки, як вказувалося вище, не піздніше як 01.10.2026 він вже був обізнаний про відсутність прав, і всеодно 04.10.2026 сів за кермо.
Посилання ОСОБА_1 на те, що постанова серії ДП18 №786118 від 01.10.2025 року не є постановою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, тому не може свідчити про наявність вини останнього, апеляційний суд вважає таким, що суперечить ст. 251 КУпАП. 
Також ні ОСОБА_1 , ні його захисниками Бовгирею О.П. та Воронюк К.Ю. не надано доказів, що свідчать про скасування зазначеної постанови. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі від 29.01.2026 року та його захисник – адвокат Воронюк К.Ю. в апеляційній скарзі від 22.12.2025 року (яку було повернуто особі, яка її подала) вказують, що оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення є правом, а не обов`язком особи і не оскарження постанови серії ДП18 №786118 від 01.10.2025 року не може свідчити про наявність вини ОСОБА_1 в даній справі.
Однак наявність постанови вказує на обізнаність ОСОБА_1 з фактом позбавлення прав до подій 04.10.2026, а її не оскарження підтверджує факт вчинення правопорушення за обставин, вказаних у ній.
Також не заслуговують на увагу доводи про відсутність в матеріалах справи доказів про позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на час складання протоколу, оскільки згідно довідки відділу адміністративної практики УПП в Житомирській області та наявної в матеріалах справи інформації, ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.05.2023 року, терміном на 1 рік, після закінчення терміну позбавлення права керування транспортними засобами у встановленому порядку не пересклав теоретичний та практичний іспит у ТСЦ МВС та у зв`язку з цим, станом на 04.10.2025 року не мав права керування транспортними засобами.
З огляду на наведене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні фактичні дані, які б дозволили дійти висновку про настання події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5ст.126 КУпАП, є безпідставними.
Тобто доводи апеляційної скарги спростовується матеріалами справи, а будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження.
Вчинені ОСОБА_1 дії характеризуються умисною формою вини, є неповагою правопорушника до безпеки руху та потенційною загрозою для інших транспортних засобів та пішоходів. Керування транспортним засобом особою, яка не має такого права, за своїм характером є грубим порушенням у розумінні положень статті 126 ч.5 КУпАП, адже умисні протиправні дії правопорушника безпосередньо створюють загрозу для інших учасників дорожнього руху, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку зазначеного адміністративного правопорушення. Правопорушник незважаючи на загальноприйняті норми поведінки та співжиття в суспільстві, вчинив грубе порушення правил дорожнього руху.
Отже, суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, визначив вид стягнення і його розмір у межах, установлених частиною 5 статті 126 КУпАП, що відповідає характеру вчиненого правопорушення і меті адміністративного стягнення.
Апеляційний суд зазначає, що адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, які передбачені санкцією частини 5 статті 126 КУпАП, будуть достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення нових адміністративних правопорушень, а отже, досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої статті 23 КУпАП.
Апеляційний суд не вбачає як у діях судді суду першої інстанції, так і у діях поліцейських ознак упередженості, необ`єктивності та формальності підходу до розгляду цієї справи суддею та при складанні протоколу поліцейськими, доказів на підтвердження зворотного ОСОБА_1 та його захисниками не надано.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'HalloranandFrancis v. theUnitedKingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 4 вересня 2023 року у справі № 702/301/20 слідує, що навіть за відсутності в особи посвідчення водія її може бути позбавлено права керувати транспортними засобами.
З урахуванням наведеного, приходжу до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду, апеляційні доводи є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 289, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 09 грудня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук