КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/4158/25 
Провадження № 2/552/138/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2026 року Київський районний суд м.Полтави в складі:
Головуючого судді - Турченко Т.В.
При секретарі - Дмитриченковій Ю.В.,
За участі адвокатів – Коваленко В.В., Юхимець А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, зустрічним позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

22 травня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коваленко Вікторія Вікторівна звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, мотивуючи свій позов тим, що відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 02.09.2024 року у справі №552/1221/24 визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 . Постановою Полтавського апеляційного суду від 03.03.2025 року у справі №552/1221/24 рішення Київського районного суду м.Полтави від 02.09.2024 року залишено без змін. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав №420740135 31.03.2025 року позивач зареєстрував за собою право спільної часткової власності на частину квартири АДРЕСА_1 . З моменту отримання у власність частки квартири АДРЕСА_1 позивач не має можливості користуватись квартирою та зайти до неї, оскільки відповідач самостійно відмовляється впускати позивача до приміщення квартири та чинить постійні перешкоди, що змусило позивача звернутись з заявами до органів внутрішніх справ. З відповіді ГУНП в Полтавській області Полтавського РУП відділення поліції №1 вбачається, що ОСОБА_1 14.03.2025 року та 28.03.2025 року звертався до ВП №1 з заявою стосовно конфлікту з ОСОБА_2 , оскільки остання здійснювала перешкоди в користуванні квартирою, а саме не впускала до приміщення квартири, чим порушувала права позивача, як власника квартири. Неправомірними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яку він оцінює в 15 000 грн. Просив суд усунути перешкоди у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 по відношенню до власника ОСОБА_1 . Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 та надати останньому безперешкодний цілодобовий доступ до приміщення квартири АДРЕСА_1 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Звільнити від сплати судового збору ОСОБА_1 .
Ухвалою Київського районного суду від 09.06.2025 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю. Розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального провадження. Призначено підготовче судове засідання на 02 липня 2025 року на 11 годину 45 хвилин (а.с.28).
11 липня 2025 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, мотивуючи свій позов тим, що ОСОБА_4 26 грудня 1974 року уклала з ОСОБА_3 шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу. Її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.05.2023 року. За життя ОСОБА_2 набула спільно з чоловіком ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок. Таким чином ОСОБА_2 належить частка спірної квартири. Протягом всього життя подружжя ОСОБА_5 прожили в злагоді та взаєморозумінні. Дітей за час шлюбу у подружжя ОСОБА_5 не було. За життя ОСОБА_3 познайомився з ОСОБА_1 . Саме ОСОБА_1 наполіг на тому щоб ОСОБА_3 склав на нього заповіт, який потім 29.01.2019 року ОСОБА_3 скасував. Але, довідавшись, що заповіт ОСОБА_3 скасовано, 16 квітня 2020 року ОСОБА_1 повторно наполіг на складанні ОСОБА_3 на його користь заповіту. Після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю., що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. 06.11.2023 року приватний нотаріус Удовіченко М.Ю. винесла постанову, якою відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право власності на всю квартиру в зв`язку з тим, що за життя її чоловік повторно склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 та в зв`язку з тим, що дана квартира належала їй та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та в зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є особою непрацездатного віку та відповідно має обов`язкову частку в спадковому майні. З моменту смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 відразу почав вимагати у ОСОБА_2 звільнити квартиру та наголошував на тому, що заповіт складений на всю квартиру і тому саме він є власником квартири, а не вона. З часу смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 постійно приходив до спірної квартири та погрожував ОСОБА_2 , намагався неодноразово вибити двері та замки, подавав оголошення до різних засобів масової інформації з приводу оренди спірної квартири за телефоном ОСОБА_2 , тим самим намагався позбавити останню прав на спірну квартиру. ОСОБА_1 постійно надсилав ОСОБА_2 смс з різними погрозами та здійснював дзвінки з вимогами звільнити квартиру. В зв`язку з даними подіями ОСОБА_2 неодноразово зверталася до працівників правоохоронних органів з відповідними заявами, в результаті яких були вжиті заходи по відношенню до ОСОБА_1 щодо недопущення протиправних дій. Отже, ОСОБА_1 не будучи власником спірної квартири, здійснював протиправний тиск на ОСОБА_2 з метою порушення її прав на дану квартиру. В зв`язку з протиправними діями ОСОБА_1 ОСОБА_2 неодноразово зверталася за медичною допомогою до закладів охорони здоров`я. ОСОБА_1 набув право власності на частину спірної квартири 31.03.2025 року, що підтверджується відповідним витягом. Таким чином, саме з 31.03.2025 року ОСОБА_1 є власником частки спірної квартири. Незаконними діями ОСОБА_1 ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода, яка була завдана внаслідок душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_1 упродовж 2023-2025 років по відношенню до неї. В зв`язку з протиправними діями ОСОБА_1 у ОСОБА_2 було постійне відчуття тривоги та страху за своє життя і безпеку, порушення сну, нервове напруження, що призвело до емоційного виснаження, вимушеної зміни стиля життя, зокрема, обмеження соціальної активності, уникнення відсутності вдома без нагальної потреби, додаткові витрати на заходи безпеки, що підсилювало відчуття психологічного дискомфорту. Всі ці обставини є підставою для стягнення моральної шкоди, яку ОСОБА_2 оцінює в 15 000 грн. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору. Вирішити питання про розподіл судових витрат.
14.07.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Юхимець А.В. до суду надійшов Відзив на позовну заяву з додатками, в якому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.72-77).
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 17.07.2025 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та вирішено проводити його розгляд разом з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю. Присвоєно спільний номер справи №552/4158/25, номер провадження №2/552/2032/25. Підготовче судове засідання призначено на 08 годин 30 хвилин 04 вересня 2025 року (а.с.79).
28.07.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Коваленко Вікторії Вікторівни до суду надійшов Відзив на позовну заяву з додатками, в якому просила суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі (а.с.89-97).
15.10.2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Юхимець А.В. до суду надійшло Клопотання про виклик свідків (а.с.102).
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 5.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, зустрічним позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди. Призначено справу до судового розгляду на 10 годину 24 листопада 2025 року (а.с.104).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , адвокат Коваленко В.В. підтримали первісну позовну заяву в повному обсязі, в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 просили відмовити за безпідставністю.
Відповідач ОСОБА_2 , адвокат Юхимець А.В. просили суд в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 в повному обсязі.
Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1 , думку адвоката Коваленко В.В., відповідача ОСОБА_2 , думку адвоката Юхимець А.В., допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , які підтвердили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні відносини з приводу порядку користування спірною квартирою, ОСОБА_1 вчиняє сварки, скандали, намагаючись потрапити до квартири, ОСОБА_2 його до своєї квартири не впускає, всіляко перешкоджає ОСОБА_1 потрапити до квартири, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, в задоволенню зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 необхідно відмовити.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_12 26.12.1974 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 (а.с.56).
За життя ОСОБА_3 16.04.2020 року склав заповіт, згідно з яким належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповів повністю ОСОБА_1 (а.с.11 зворот).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що складено актовий запис про смерть від 04.05.2023 року №515 (а.с.57).
Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статей 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.
Як встановлено судом, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. 19.05.2024 року заведено спадкову справу за заявою ОСОБА_2 , як спадкоємця першої черги за законом.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва АДРЕСА_2 на право особистої власності на жилий будинок від 25.03.1992 року на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 .
За нормами статті 22 КпШС України, який діяв станом на час виникнення права власності на квартиру, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Оскільки квартира АДРЕСА_1 набута за час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_13 в зареєстрованому шлюбі, вона є спільною сумісною власністю подружжя.
Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. 21.11.2023 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що складається з квартири АДРЕСА_1 .
Отже, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , належить частка квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За життя ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я позивача ОСОБА_1 .
Оскільки відповідач ОСОБА_2 перешкоджала ОСОБА_1 в отриманні свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом, він був змушений звернутись з позовом в суд до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. 
Відповідач ОСОБА_2 не була згодна з заповітом, який склав її чоловік ОСОБА_3 16.04.2020 року на користь ОСОБА_1 , тому звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно. 
Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 02.09.2024 року визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право власності на частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.12-14).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 03.03.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м.Полтави від 02 вересня 2024 року без змін (а.с.14 зворот-18).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав від 02.04.2025 року за ОСОБА_1 зареєстрована частка квартири АДРЕСА_1 (а.с.19). 
Судом встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини з приводу володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 . 
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що відповідачка ОСОБА_2 не допускає його до квартири, яка є його власністю, перешкоджає йому володіти та користуватися спірним майном, вчиняє сварки та скандали, він змушений з цього приводу звертатися з заявами до правоохоронних органів (а.с.19 зворот, а.с.20). Дані сварки та скандали негативно впливають на стан його здоров`я, він змушений звертатись за медичною допомогою до лікарів, нести додаткові витрати на лікування. Не бажання відповідача допустити його до спірної квартири, змусило його звернутись до суду з даним позовом. Вважає, що неправомірними діями відповідача, порушуються його права, як власника квартири, йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 15 000 грн.
Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що дійсно ОСОБА_1 приходив до неї додому, вчиняв під дверима її квартири сварки та скандали, намагався потрапити до квартири, оскільки вважає її квартиру своєю власністю, але вона з цим категорично не згодна, оскільки він не є власником квартири, тому до своєї квартири вона його не пускала. Вважає, що ОСОБА_1 став власником квартири тільки з 31 березня 2025 року. Вона не заперечує проти його права власності, про що йому надіслала заяву від 11.07.2024 року (а.с.75).
Допитані в судовому засіданні свідки  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. ОСОБА_11 підтвердили, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися неприязні стосунки з приводу порядку користування спірною квартирою, ОСОБА_1 вчиняє сварки, скандали, намагаючись потрапити до квартири, ОСОБА_2 його до квартири не допускає, всіляко перешкоджає ОСОБА_1 потрапити до квартири. 
Частиною 1 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 всупереч вимогам чинного законодавства України, встановленим обставинам справи, перешкоджає ОСОБА_1 в володінні, користуванні належним йому, на підставі права власності, майном.
Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, підлягають судовому захисту, а позов в цій частині задоволенню.
Неправомірними діями ОСОБА_2 позивачу завдана моральна шкода, яку він оцінює в 15 000 грн. Але з врахуванням майнового стану ОСОБА_2 , те, що вона є особою похилого віку, пенсіонером за віком, стану її здоров`я, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача завдану моральну шкоду в сумі 2 000 грн. 
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_14 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки ОСОБА_2 вчинялись неправомірні дії по відношенню до ОСОБА_1 та його майна.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.3-3, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю задовольнити частково.
Усунути перешкоди у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 по відношенню до власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не перешкоджати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у володінні та користуванні квартирою АДРЕСА_1 та надати останньому безперешкодний цілодобовий доступ до приміщення квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання
зареєстровано: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду у розмірі 2 000 грн.
В задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_15 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 .
Повний текст рішення виготовлено 25.03.2026 року.

Головуючий суддя Т.В.Турченко