ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 200/5167/25
провадження № К/990/55145/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Кравчука В.М., Стеценка С.Г., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду у складі судді Аканова О.О. від 23 вересня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Компанієць І.Д., Гайдара А.В., Геращенка І.В. від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 14 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зарахування страхового стажу ОСОБА_1 за періоди з 01 січня 1992 року по 09 липня 1992 року (тобто і після 31 грудня 1991 року); з 16 вересня 1992 року по 08 липня 1994 року; з 01 серпня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року; з 24 травня 1999 року по 09 серпня 1999 року; з 10 серпня 1999 року по 22 березня 2000 року; з 23 березня 2000 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2004 року; з 01 жовтня 2004 року по 23 серпня 2013 року та заробітної плати за період з жовтня 2004 року по серпень 2013 року, яка визначена у довідці про заробітну плату від 22 червня 2021 року № 164;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 шляхом зарахування до страхового стажу періодів його роботи з 01 січня 1992 року по 09 липня 1992 року (тобто і після 31 грудня 1991 року); з 16 вересня 1992 року по 08 липня 1994 року; з 01 серпня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року; з 24 травня 1999 року по 09 серпня 1999 року; з 10 серпня 1999 року по 22 березня 2000 року; з 23 березня 2000 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2004 року; з 01 жовтня 2004 року по 23 серпня 2013 року та заробітної плати за період з жовтня 2004 року по серпень 2013 року, яка визначена у довідці про заробітну плату від 22 червня 2021 року № 164 із одночасним виключенням з обрахунку заробітку для обчислення його пенсії періоду з 01 листопада 1986 року по 31 грудня 1991 року, з дня призначення пенсії, а саме з 23 вересня 2021 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/5167/25.

3. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду.

4. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року, позовні вимоги за період з 23 вересня 2021 року по 13 січня 2025 року залишено без розгляду.

5. Залишаючи позовні вимоги за період з 23 вересня 2021 року по 13 січня 2025 року без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач не зазначив поважних обставин та не надав жодних доказів щодо перешкод, які йому не давали можливість оскаржити дії відповідача в установлений законом строк.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. 14 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зарахування страхового стажу ОСОБА_1 за періоди з 01 січня 1992 року по 09 липня 1992 року (тобто і після 31 грудня 1991 року); з 16 вересня 1992 року по 08 липня 1994 року; з 01 серпня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року; з 24 травня 1999 року по 09 серпня 1999 року; з 10 серпня 1999 року по 22 березня 2000 року; з 23 березня 2000 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2004 року; з 01 жовтня 2004 року по 23 серпня 2013 року та заробітної плати за період з жовтня 2004 року по серпень 2013 року, яка визначена у довідці про заробітну плату від 22 червня 2021 року № 164;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 шляхом зарахування до страхового стажу періодів його роботи з 01 січня 1992 року по 09 липня 1992 року (тобто і після 31 грудня 1991 року); з 16 вересня 1992 року по 08 липня 1994 року; з 01 серпня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року; з 24 травня 1999 року по 09 серпня 1999 року; з 10 серпня 1999 року по 22 березня 2000 року; з 23 березня 2000 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2004 року; з 01 жовтня 2004 року по 23 серпня 2013 року та заробітної плати за період з жовтня 2004 року по серпень 2013 року, яка визначена у довідці про заробітну плату від 22 червня 2021 року № 164 із одночасним виключенням з обрахунку заробітку для обчислення його пенсії періоду з 01 листопада 1986 року по 31 грудня 1991 року, з дня призначення пенсії, а саме з 23 вересня 2021 року.

8. У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначило про пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки заявлені позовні вимоги стосуються періоду з 23 вересня 2021 року, а з позовом до суду позивач звернувся 14 липня 2025 року, що виходить за межі шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

9. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду.

10. На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року позивач подав до суду відповідну заяву, у якій зазначив, що саме 12 лютого 2025 року слід вважати датою, з якої він об`єктивно отримав можливість дізнатися про допущене відповідачем порушення його прав. За твердженням позивача, таке порушення виникло внаслідок прийняття відповідачем 31 січня 2025 року рішення, яким було здійснено неналежне обчислення його пенсії із застосуванням підходу, що поширюється на період, починаючи з 23 вересня 2021 року.

11. Позивач також зазначив, що з адміністративним позовом у цій справі він звернувся 14 липня 2025 року, тобто в межах установленого процесуальним законом шестимісячного строку звернення до суду, обчислення якого, на його переконання, має здійснюватися саме з 12 лютого 2025 року як дати, коли порушення набуло для нього ознак об`єктивно відомого та такого, що підлягає судовому оскарженню.

12. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року позовні вимоги за період з 23 вересня 2021 року по 13 січня 2025 року було залишено без розгляду.

13. Залишаючи позовні вимоги за період з 23 вересня 2021 року по 13 січня 2025 року без розгляду, суд, посилаючись на встановлені у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 440/12324/24 обставини, виходив з того, що позивач не вчиняв дій щодо оскарження рішення про призначення пенсії саме з 04 жовтня 2023 року чи з`ясування інформації які саме періоди страхового стажу враховані під час призначення останньому пенсії та чи враховані всі документи надані позивачем як первинні для призначення пенсії.

14. Підстави, на які позивач посилався для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд не визнав такими, що можуть розцінюватися як поважні.

15. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року - без змін.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

16. Касаційна скарга обґрунтована тим, що до 31 січня 2025 року пенсія позивачу з 23 вересня 2021 року по вересень 2023 року не була призначена відповідачем внаслідок його протиправної поведінки. Саме тому до 31 січня 2025 року відповідачем право позивача в частині обчислення пенсії позивача не порушувалось і не могло порушуватись в силу того, що обчислення (порушення) відповідачем відбулось тільки після призначення пенсії з 23 вересня 2021 року. 

17. На переконання позивача, саме 31 січня 2025 року є датою порушення відповідачем права позивача на обчислення пенсії, до неї він пенсію з 23 вересня 2021 року не призначав і не обчислював. 12 лютого 2025 року - дата звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 200/2912/23, якою, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23 вересня 2021 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, до якої відповідач вперше долучив розпорядження від 31 січня 2025 року, з якого позивач і зміг дізнатись про сам факт обчислення його пенсії вперше з 23 вересня 2021 року і надати оцінку такому обчисленню. Тобто 12 лютого 2025 року - дата, з якої позивач міг дізнатись про допущене відповідачем 31 січня 2025 року порушення у формі неналежного обчислення відповідачем його пенсії з 23 вересня 2021 року.

18. Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

20. Частина перша статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

21. Відповідно до частин першої - третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

22. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частин першої, другої якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

23. Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

24. Відтак, на думку Суду, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

25. Верховний Суд наголошує на тому, що встановлення законом строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

26. Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

27. Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

28. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

29. При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

30. Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. 

31. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

32. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

33. Суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

34. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії, звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву. 

35. Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

36. Крім того, судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 сформувала такі висновки щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

37. З метою забезпечення всебічної та належної перевірки доводів позивача, а також за наявності відповідної технічної можливості, суддя-доповідач витребував у електронному вигляді матеріали позовної заяви у справі № 200/5167/25. Для цього було використано функціонал комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» - розділ «Витребування справ з ЦБД» (центральної бази даних). Отримані документи надійшли до Верховного Суду в електронному вигляді 25 березня 2026 року.

38. З даних комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» вбачається, що позивач у позовній заяві зазначив, що звертався до відповідача за призначенням пенсії з 23 вересня 2021 року. Однак, у призначенні пенсії йому було відмовлено у зв`язку з чим по 23 квітня 2024 року тривав судовий розгляд справи № 200/2912/23 щодо зобов`язання призначити йому пенсію саме з 23 вересня 2021 року.

39. З рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 200/2912/23, розміщеного в ЄДРСР, вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не передання заяви ОСОБА_1 від 23 вересня 2021 року про переведення пенсійної справи з території Російської Федерації до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та щодо не вчинення дій, спрямованих на припинення виплати позивачу пенсії на території Російської Федерації;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01 жовтня 2021 року № 104250009491 щодо відмови в призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення за її призначенням, а саме з 23 вересня 2021 року та передати його пенсійну справу для виплати до пенсійного органу за місцем його проживання, а саме до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

40. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі № 200/2912/23 відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

41. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 200/2912/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01 жовтня 2021 року № 104250009491 щадя відмови в призначенні пенсії за віком; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23 вересня 2021 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

42. Позивач звернувся до Першого апеляційного адміністративного суду із заявою про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надати до суду у встановлений строк звіт про виконання вищевказаної постанови, мотивуючи свою заяву тим, що рішення не є виконаним.

43. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 200/2912/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до Донецького окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 200/2912/23.

44. Звітом від 12 лютого 2025 року відповідач повідомив, що ним повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 23 вересня 2021 року. За результатами розгляду прийнято нове рішення про призначення пенсії з 23 вересня 2021 року відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

45. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 200/2912/23.

46. З ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року у справі № 200/2912/23 вбачається, що 12 лютого 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до суду подано звіт про виконання рішення суду. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 104250009491 про перерахунок пенсії, позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 вересня 2021 року.

47. Із розпорядження, долученого до звіту, та розрахунку заробітку та стажу вбачається, що до стажу роботи позивача не зараховано його стаж з 01 січня 1992 року по 23 серпня 2013 року, який відображений у його трудовій книжці, а також у довідці про заробітну плату від 22 червня 2021 року № 164, яку також для обчислення стажу не зараховано за періоди з жовтня 2004 року по серпень 2013 року включно. 

48. З наданої на виконання вимог ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року заяви про поновлення строку на подання позову вбачається, що позивач зазначав про те, що про порушення свого права дізнався 12 лютого 2025 року зі звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення у справі № 200/2912/23, до якої відповідач вперше долучив розпорядження від 31 січня 2025 року, з якого позивач і зміг дізнатись про сам факт обчислення його пенсії вперше з 23 вересня 2021 року і надати оцінку такому обчисленню. Тобто 12 лютого 2025 року - дата з якої позивач міг дізнатись про допущене відповідачем 31 січня 2025 року порушення у формі неналежного обчислення відповідачем його пенсії з 23 вересня 2021 року.

49. Також з ЄДРСР вбачається, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 440/12324/24 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 січня 1992 року по 09 липня 1992 року; з 16 вересня 1992 року по 08 липня 1994 року; з 01 серпня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року; з 24 травня 1999 року по 09 серпня 1999 року; з 10 серпня 1999 року по 22 березня 2000 року; з 23 березня 2000 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2004 року; з 01 жовтня 2004 року по 23 серпня 2013 року з урахуванням зазначеного стажу та з урахуванням заробітної плати згідно довідки АТ «Негро-Газ-Негро» від 22 червня 2021 року № 164.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01 січня 1992 року по 09 липня 1992 року; з 16 вересня 1992 року по 08 липня 1994 року; з 01 серпня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року; з 24 травня 1999 року по 09 серпня 1999 року; з 10 серпня 1999 року по 22 березня 2000 року; з 23 березня 2000 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2004 року; з 01 жовтня 2004 року по 23 серпня 2013 року з урахуванням зазначеного стажу та з урахуванням заробітної плати згідно довідки АТ «Негро-Газ-Негро» від 22 червня 2021 року № 164. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 з 16 квітня 2024 року з врахуванням зарахованих періодів роботи ОСОБА_1 до його страхового стажу, а саме: з 01 січня 1992 року по 09 липня 1992 року; з 16 вересня 1992 року по 08 липня 1994 року; з 01 серпня 1994 року по 31 грудня 1995 року; з 01 січня 1996 року по 31 грудня 1998 року; з 24 травня 1999 року по 09 серпня 1999 року; з 10 серпня 1999 року по 22 березня 2000 року; з 23 березня 2000 року по 30 вересня 2001 року; з 01 жовтня 2001 року по 30 вересня 2004 року; з 01 жовтня 2004 року по 23 серпня 2013 року з урахуванням зазначеного стажу та з урахуванням заробітної плати згідно довідки АТ «Негро-Газ-Негро» від 22 червня 2021 року № 164. 
Позовні вимоги з 04 жовтня 2023 року по 15 квітня 2024 року залишено без розгляду.

50. Із змісту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 440/12324/24 убачається, що на підставі поданої позивачем заяви від 04 жовтня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було прийнято рішення № 104250009491 від 11 жовтня 2023 року, яким позивачу призначено пенсію за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначене рішення стало підставою для виникнення у позивача права на отримання пенсійних виплат та визначило первинні параметри їх обчислення.

51. Разом із тим, системний аналіз зазначеної постанови апеляційного суду свідчить про те, що предметом судового розгляду у справі № 440/12324/24 була саме перевірка правомірності дій пенсійного органу щодо зарахування до страхового стажу певних періодів роботи позивача, обчислення та визначення розміру пенсії, призначеної вказаним рішенням від 11 жовтня 2023 року, починаючи з 04 жовтня 2023 року як дати звернення із відповідною заявою.

52. Отже, у межах зазначеної справи суд апеляційної інстанції досліджував питання відповідності законодавству порядку та способу обчислення пенсії, застосованого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області під час її первинного призначення, а також правильності визначення складових, що впливають на її розмір. При цьому правовідносини, пов`язані з можливим обчисленням пенсії за інший період, зокрема до 04 жовтня 2023 року, не були предметом розгляду у вказаній справі, що має істотне значення для належної оцінки меж цього спору та їх відмежування від правовідносин, які є предметом розгляду у цій справі.

53. Водночас у справі № 200/5167/25 предмет спору має інший фактичний та правовий зміст і стосується перевірки правомірності дій відповідача щодо обчислення пенсії позивача, здійсненого на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31 січня 2025 року № 104250009491.

54. Зокрема, спір у цій справі зосереджений на питанні правильності визначення розміру пенсії позивача не з дати її первинного призначення у 2023 році, а ретроспективно - починаючи з 23 вересня 2021 року, що зумовлює необхідність оцінки правомірності дій пенсійного органу саме в частині поширення результатів обчислення на попередній період.

55. Отже, на відміну від інших судових проваджень, у яких досліджувалися обставини призначення пенсії з моменту звернення особи із відповідною заявою, у межах цієї справи суд повинен надати оцінку діям відповідача щодо визначення порядку та підстав обчислення пенсії за період, що передує її фактичному призначенню, а також перевірити відповідність такого обчислення вимогам чинного законодавства.

56. Таким чином, спір у справі № 200/5167/25 має самостійний предмет і не є тотожним спорам, що розглядалися раніше, оскільки охоплює інший часовий період, інші фактичні обставини та інші юридично значимі дії суб`єкта владних повноважень, що, у свою чергу, обумовлює необхідність його окремого судового розгляду та надання самостійної правової оцінки.

57. За результатами аналізу матеріалів цієї справи, а також з урахуванням правових висновків і встановлених обставин, викладених у судових рішеннях у справах № 440/12324/24 та № 200/2912/23, суд дійшов висновку, що саме 31 січня 2025 року є датою, з якої слід пов`язувати виникнення порушення відповідачем права позивача на належне обчислення пенсії.

58. Такий висновок зумовлений тим, що до зазначеної дати пенсія позивачу за період, починаючи з 23 вересня 2021 року, фактично не призначалася та не виплачувалася, а відтак відсутні підстави вважати, що до 31 січня 2025 року відповідачем було здійснено будь-які дії щодо її обчислення, які могли б бути предметом судового оскарження. Лише прийняття відповідачем розпорядження від 31 січня 2025 року свідчить про реалізацію ним владних управлінських функцій у спірних правовідносинах, що безпосередньо вплинуло на обсяг та зміст прав позивача.

59. Отже, саме з цієї дати виник спір як такий, що підлягає судовому розгляду, оскільки саме тоді відповідач уперше визначив порядок обчислення пенсії позивача, який останній вважає таким, що не відповідає вимогам законодавства. До цього моменту відсутній як юридичний факт порушення, так і об`єкт оскарження, що виключає можливість більш раннього звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

60. 12 лютого 2025 року є датою складення звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року у справі № 200/2912/23, до якого відповідач уперше долучив розпорядження від 31 січня 2025 року. Саме зі змісту цього розпорядження позивач отримав об`єктивну можливість дізнатися про факт здійснення обчислення його пенсії із застосуванням підходу, який, на його переконання, є неправомірним, зокрема - про проведення такого обчислення, починаючи з 23 вересня 2021 року.

61. Отже, з огляду на наведене, саме 12 лютого 2025 року слід вважати моментом, з якого позивач довідався або повинен був довідатися про допущене відповідачем порушення його прав, що полягає у неналежному обчисленні пенсії, оформленому розпорядженням від 31 січня 2025 року. До цього часу у позивача були відсутні належні та достатні підстави вважати, що відповідачем фактично реалізовано відповідні дії у спосіб, який порушує його права, оскільки відповідне розпорядження не було доведене до його відома.

62. Таким чином, саме з 12 лютого 2025 року розпочинається перебіг строку звернення до адміністративного суду, оскільки лише з цієї дати порушення набуло для позивача ознак об`єктивно встановленого та такого, що підлягає судовому оскарженню. Такий підхід узгоджується з принципом правової визначеності та забезпеченням ефективного доступу до правосуддя, оскільки виключає покладення на особу обов`язку оскаржувати рішення чи дії, про існування яких вона не була і не могла бути обізнана.

63. Враховуючи, що датою, з якої позивач об`єктивно мав можливість дізнатися про допущене відповідачем порушення його прав, яке полягає у неналежному обчисленні пенсії, є 12 лютого 2025 року, а з відповідним адміністративним позовом у цій справі він звернувся 14 липня 2025 року, колегія суддів, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи сторін та з`ясувавши правову природу спірних правовідносин, дійшла висновку про відсутність підстав вважати строк звернення до суду пропущеним.

64. За наведених обставин звернення позивача до суду 14 липня 2025 року слід визнати таким, що здійснене у межах установленого законом строку, у зв`язку з чим підстави для залишення частини позовних вимог без розгляду з мотивів його пропуску відсутні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

65. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

66. За таких обставин, Верховний Суд, з огляду на приписи частин першої та четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року - скасуванню із направленням справи № 200/5167/25 до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356,359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року скасувати.

Справу № 200/5167/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Судді В.М. Кравчук 
С.Г. Стеценко