Справа № 276/2297/25
Провадження по справі №2/276/208/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Бобра Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-
В С Т А Н О В И В :
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 33200,00 грн, сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що 30.03.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 46/60917865 на суму 4000,00 грн. Надалі первісний кредитор відступив ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором позики на підставі договору факторингу, яке в подальшому також відступило це право ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт», а останнє відступило його позивачу. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за договором позики № 46/60917865, становить 33200грн, із яких: 4000 грн - заборгованість за сумою позики; 28080 грн - заборгованість по нарахованим процентам: 1120 грн - заборгованість за комісією.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 30.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у спрощеному провадженні з викликом (повідомленням) учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Щодо винесення заочного рішення по справі заперечень не висловлював.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яка повернута до суду з відміткою Укрпошти про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Згідно із ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Відповідач, будучи повідомленим відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України про відкриття провадження у цивільній справі за позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, відзив на позов у встановлений судом строк не надав. 
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належним чином повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження і постановити заочне рішення.
З огляду на викладене, керуючись положеннями ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 30 березня 2021 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 46/60917865 (а.с. 10-11) (далі - договір позики).
Відповідно до п. 1.1. договору позики на підставі цього договору позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти у розмірі встановленому цим договором, а позичальник зобов`язується повернути суму позики позикодавцю та сплатити проценти, а також інші платежі з договором у порядку та строки передбачені цим договором, зокрема графіком платежів.
Згідно з п.п. 1.2., 1.4., 1.5. договору позики сума позики становить 4000,00 гривень, строк позики - 365 днів, комісія за видачу позики - 28% від суми позики, що становить 1120,00 гривень.
Пунктом 2.1. договору позики встановлено, що позичальник повинен сплачувати позикодавцю проценти за договором за фіксованою ставкою 2% від суми позики (залишку суми позики) за кожен день користування позикою в межах строку, передбаченого п. 1.4. та п. 2.2. договору у порядку, розмірі та строки встановлені у графіку платежів, що у загальному розмірі становить 28080,00 гривень.
Відповідно до п. 2.2. договору позики нарахування процентів на суму позики починається з 15-го дня користування позикою.
Пунктами 3.1.-3.2. договору позики передбачено, що позикодавець надає позику шляхом передачі готівкових коштів позичальником; підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він отримав від позикодавця суму позики у повному обсязі у дату підписання цього договору.
Таким чином суд приходить до висновку, що ТОВ «Партнер Фінанс» взяті на себе зобов`язання за договором позики виконало належним чином, а саме надало позику відповідачу.
Порушуючи вказані вище положення законодавства та умови договору позики, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.
Згідно з розрахунком заборгованості, виконаного позикодавцем ТОВ «Партнер Фінанс» за період з 30 березня 2021 року до 29 березня 2022 року заборгованість відповідача становить 33200,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 28080,00 гривень - заборгованість за відсотками; 1120,00 гривень - заборгованість за комісією за видачу кредиту (а.с. 50-51).
28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 28122023, на підставі якого ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло право вимоги до відповідача за договором позики, про що свідчать копії акту приймання-передачі документації від 29 грудня 2023 року (а.с. 32) і Реєстр боржників №1 від 28 грудня 2023 року № 1 (а.с. 46-49).
17 квітня 2025 року між ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» укладено договір факторингу № 17-04/ФК-25, за яким до ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики, що підтверджується копіями акту приймання-передачі документації (а.с. 20) і реєстру боржників №1 від 17 квітня 2025 року № 1 (а.с. 36-40).
У подальшому 25 серпня 2025 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» та позивачем укладено договір факторингу № 25-08/ФК-25, на підставі якого останній набув право вимоги до відповідача за договором позики, про що свідчать копії акту приймання-передачі документації від 25 серпня 2025 року (а.с. 26) і реєстру боржників №1 від 25 серпня 2025 року № 1 (а.с. 41-45).
Таким чином до позивача від первісного кредитора перейшло право вимоги до відповідача за договором позики.
Розрахунок заборгованості, виконаний ТОВ «Партнер Фінанс» за договором позики узгоджується як з відомостями про щоденні нарахування та погашення, так і з умовами самого договору позики.
Враховуючи вищевикладене, нарахування первісним кредитором відсотків в розмірі 28080,00 грн. є обґрунтованим та здійснено в межах строку кредитування, визначеного договору позики та узгодженого сторонами.
Окрім того, за доводами позивача, ОСОБА_1 має заборгованість за комісією за надання позики у розмірі 1120,00 гривень. 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20.09.2024 у справі № 331/2974/23 (провадження № 61-7620св24).
Аналізуючи умови пункту 1.5 договору № 46/60917865 від 30.03.2021, згідно якого позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту, суд дійшов до висновку щодо обгрунтованості дій позивача щодо стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 1120 грн з огляду на те, що такі умови надання кредитних коштів передбачені договором. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка становить 33200,00 гривень, з яких: 4000,00 гривень - заборгованість за основною сумою боргу; 28080,00 гривень - заборгованість за відсотками; 1120,00 гривень - заборгованість за комісією за видачу кредиту, підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з положеннями ст.133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійне (правничу) допомогу у розмірі 6000 грн., суд враховує наступне.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження наданої професійної правничої допомоги до позовної заяви позивачем додано: копію договору від 10 грудня 2025 року № 45714110 про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом Горобей Р.Г., копію додаткової угоди від 12 грудня 2025 року №2765521657, копію акту від 12 грудня 2025 року №2765521657 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) вартістю 6000 грн, копію детального опису робі (наданих послуг) від 12 грудня 2025 року вартістю 6000 грн, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Горобей Р.Г. від 29 липня 2024 року серії КС № 11628/10, копію посвідчення адвоката Горобей Р.Г. від 29 липня 2024 року № 11628/10.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 дійшов висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
У постанові від 22 березня 2023 року у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України.
При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України (у разі недотримання - суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу (у разі недотримання - суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу).
Враховуючи, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, беручи до уваги зміст заявлених позивачем позовних вимог, усталену практику з вирішення кредитних спорів, обсяг робіт виконаних адвокатом, значимість спору для сторін, а також те, що всі обставини справи були встановлені в спрощеному порядку без участі представника позивача, виходячи із засад розумності та співмірності, а також беручи до уваги ціну позову, яка складає 33200 грн, суд вважає за необхідне частково відмовити у стягненні заявленої позивачем суми витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн.
Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 грн.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 280, 281, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 626, 628, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» заборгованість за договором позики №46/60917865 у загальному розмірі 33200 (тридцять три тисячі двісті) гривень 00 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, заборгованість за нарахованими процентами – 28080 (двадцять вісім тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок, заборгованість за комісією – 1120 (одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс», місце знаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 17Б, офіс 503, ЄДРПОУ: 45714110.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Д.О.Бобер