РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 712/2352/26
Провадження № 2/712/2509/26
30 березня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого-судді Марцішевської О.М.,
за участю:
секретаря судового засідання Васильєвої Д.А.
представника позивача Воронова Р.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи

20 лютого 2026 року адвокат Воронов Роман Сергійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» про стягнення заборгованості по заробітній платі.
В обгрунтування позовних вимог вказує, що в період з 16.07.2024 р. по 18.12.2025 р. позивачка працювала в Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» (далі – Відповідач). 
18.12.2025 р. на підставі ст. 38 КЗпП України вона звільнилася з роботи згідно наказу № 196-к від 18.12.2025 р. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Після звільнення, Відповідач, в порушення ч.1 ст. 116 КЗпП України не провів з Позивачкою повний розрахунок по заробітній платі, хоча в день звільнення вона знаходилась на роботі. 
Також в порушення ч.1 ст. 47 КЗпП України Відповідач не надав Позивачці письмового повідомлення про нараховані та виплачені працівнику суми при звільненні. Згідно доданих до позовної заяви довідок форми ОК-5 та ОК-7, Позивачці в період часу з 01.01.2025 р. по 18.12.2025 р. була нарахована заробітна плата на загальну суму 315 491,31 грн. Разом з тим, згідно виписки з рахунку Позивачці, на який Відповідачем перераховувалась заробітна плата, станом на 13.02.2026 р., Відповідачем фактично виплачена заробітна плата з січня 2025 р. по день звільнення у сумі 150 933,86 грн., тобто заборгованість Відповідача з виплати Позивачці заробітної плати на дату звільнення складає 164 557,45 грн. 
Також наказом № 196-к від 18.12.2025 р. передбачена компенсація за 1 календарний день невикористаної щорічної відпустки у розмірі 800 грн., яка також виплачена не була. Згідно позиції Конституційного суду України, викладеної у рішенні № 8- рп/2013 від 15.10.2013 р. по справі № 1-13/2013, під заробітною платою слід розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. 
Таким чином, з Відповідача підлягають стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата та компенсація за невикористані дні щорічної відпустки
Просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільненні заробітну плату в сумі 164 557,45 грн. та компенсацію за 1 календарний день невикористаної щорічної відпустки у сумі 800 грн. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
02 березня 2026 року представник відповідача Шульц Д. скерував до суду відзив на позовну заяву. Мотивує тим, що станом на 24.02.2026 розмір заборгованості з виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку перед Позивачем становить 89 209,57 грн. що підтверджується бухгалтерською довідкою № ЧГ000000031 від 24.02.2026 про доходи фізичної особи та податок з них. 
Таким чином, Відповідач визнає наявність заборгованості у розмірі 89 209,57 грн. Водночас інші вимоги позивача, які виходять за межі підтвердженої бухгалтерськими документами суми, Відповідач вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
30 березня 2026 року представник позивача скерував до суду заяву про зменшення позовних вимог. Обґрунтовує тим, що у зв`язку з тим, що Відповідач разом з відзивом на позовну заяву надав документи про суми, належні до виплати Позивачу під час звільнення та суму заборгованості з заробітної плати, вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог, стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість з невиплаченої при звільненні заробітної плати у розмірі 89 209,57 грн. 
На підставі викладеного, керуючись статті 49 Цивільного процесуального кодексу України просить суд зменшити розмір позовних вимог. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», код ЄДРПОУ 00213121 на користь ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , невиплачену при звільненні заробітну плату в сумі 89 209,57 грн. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у обсязі згідно заяви про зменшення позовних вимог. Додатково зазначив, що сума заборгованості по заробітній платі визначена після утримання податків та обов`язкових платежів. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через електронний кабінет користувача підсистеми ЄСІТС "Електронний Суд". 
Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, доходить таких висновків. 

Хід розгляду справи, заяви, клопотання, процесуальні дії

24 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
2. Мотивувальна частина
Судом встановлено з матеріалів справи, що в період з 16.07.2024 р. по 18.12.2025 р. Позивачка працювала в Акціонерному товаристві «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз», що підтверджено даними трудової книжки НОМЕР_2 . 
Згідно наказу № 196-к від 18.12.2025 р на підставі ст. 38 КЗпП України ОСОБА_1 була звільнена з роботи. за ст.38 КЗпП України. Також наказом № 196-к від 18.12.2025 р. передбачена компенсація за 1 календарний день невикористаної щорічної відпустки. 
Відповідно до довідок форми ОК-5 та ОК-7, Позивачці в період часу з 01.01.2025 р. по 18.12.2025 р. була нарахована заробітна плата на загальну суму 315 491,31 грн. Разом з тим, згідно виписки з рахунку Позивачці, на який Відповідачем перераховувалась заробітна плата, станом на 13.02.2026 р., Відповідачем фактично виплачена заробітна плата з січня 2025 р. по день звільнення у сумі 150 933,86 грн., тобто заборгованість з виплати заробітної плати на дату звільнення при подачі позову позивачем була обрахована на суму 164 557,45 грн. 
Згідно бухгалтерської довідки № ЧГ000000031 від 24.02.2026 про доходи фізичної особи та податок з них, за період з січня 2025 року по січень 2025 року позивачу було нараховано 315 491,31 грн., з яких утримано профспілкові внески 3154,91 грн., суму ПДФО 56 7898,44 грн., військовий збір 12890,74 грн., виплачено 153447,65 грн., належить до виплати 89 209,57 грн. 

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Спірні правовідносини регулюються трудовим законодавством. 
За ч. 7 ст. 43 Конституції, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною 1 ст. 1 Закону «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
За змістом ч. 4 ст. 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами колективними договорами.
Частиною 1ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
За приписами ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Мотивована оцінка суду аргументів учасників справи та позиція суду з питання порушення, не визнання або оспорення права, свободи чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду
У справі, що розглядається судом встановлено, що при звільненні з позивачем відповідач не провів у повному обсязі розрахунок та не виплатив належну позивачу заробітну плату в сумі 89 209,57 грн. Вказаний факт відповідачем не оспорюється. 
Внаслідок непроведення роботодавцем повного розрахунку при звільненні порушені права та законні інтереси позивача, тому позов підлягає до задоволення, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість по заробітній платі в сумі 89 209,57 грн. за період з січня 2025 року по грудень 2025 року відповідно до довідки про доходи № ЧГ000000031 від 24.02.2026 року. 
Суд також зауважє, що відповідно до довідки № ЧГ000000031 від 24.02.2026 сума належного до виплати доходу 89 209,57 грн. визначена після утримання податків та необхідних платіжів, сплата яких підтверджена довідками форми ОК-5 та ОК-7, тому для недопущення подвійного оподаткування стягнення заборгованості 89 209,57 грн. належить здійснити з відповідача без утримання податків та обов`язкових платежів. 

Питання про судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Саме такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19.
На виконання вимог ЦПК України представником позивача були подані: договір про надання правової допомоги № 16/03 від 16.02.2026 року, акт № 17/02 здачі-прийняття виконаних робіт від 17.02.2026 року, квитанція № 17/02 від 17.02.2026 роуц про сплату ОСОБА_1 коштів у сумі 5 000,00 грн. за правову допомогу згідно договору про надання правової допомоги № 16/03 від 16.02.2026 року.
Виконання адвокатом Вороновим Романом Сергійовичем договору про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивача.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді першої інстанції та їх характер, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5 000,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору 1331,20 грн. при зверненні до суду з позовом про стягнення боргу по заробітної плати, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1331,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 89 209 грн. 57 коп. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Стягнути Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» судовий збір на користь держави у розмірі 1331,20 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ 

Повний текст рішення виготовлено 06 квітня 2026 року.

Позивач:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз»(м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 142, ЄДРПОУ: 03361402).