ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

14 квітня 2026 року	Справа №160/2097/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні йому пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", викладеному у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 07.01.2026 р. №046350021433 протиправними та скасувати його;
- зобов`язати відповідача зарахувати йому до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період навчався з 01.09.1996 року по 29.06.2001 року, періоди роботи з 27.09.1995 року по 23.08.1996 року, з 11.07.2001 року по 03.11.2003 року, з 16.10.2020 року по 18.10.2020 року, з 20.10.2020 року по 21.10.2020 року, з 23.10.2020 року по 25.10.2020 року, з 27.10.2020 року по 02.11.2020 року, з 04.11.2020 року по 05.11.2020 року, з 29.12.2020 року по 29.12.2020 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 12.12.2025 року, з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою від 12.12.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, рішенням Головного управління ПФУ в Харківській області від 07.01.2026 р. №046350021433 позивачу відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Так, за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до пільгового стажу відповідачем не зараховано до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на підставі трудової книжки періоди роботи з 27.09.1995 року по 23.08.1996 року, з 11.07.2001 року по 03.11.2003 року, з 16.10.2020 року по 18.10.2020 року, з 20.10.2020 року по 21.10.2020 року, з 23.10.2020 року по 25.10.2020 року, з 27.10.2020 року по 02.11.2020 року, з 04.11.2020 року по 05.11.2020 року, з 29.12.2020 року по 29.12.2020 року. Позивач вважає, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям чіткості, обґрунтованості та належної вмотивованості акту індивідуальної дії, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою зобов`язано відповідачів надати належним чином завірені копії пенсійної справи позивача.
До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів навчання у Національній гірничій академії України з 01.09.1996 по 01.07.2000 та з 01.09.2000 по 19.06.2001 із здобуттям кваліфікації "бакалавр з маркшейдерської справи" та "гірничий інженер". Періоди роботи позивача з 27.09.1995 по 23.08.1996 та з 11.07.2001 по 03.11.2003 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.09.1995 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а відповідну довідку не надано. Періоди роботи позивача з 16.10.2020 по 18.10.2020, з 20.10.2020 по 21.10.2020, з 23.10.2020 по 25.10.2020, з 27.10.2020 по 02.11.2020, з 04.11.2020 по 05.11.2020, з 29.12.2020 по 29.12.2020 виключено з пільгового стажу на підставі довідки від 01.12.2025 №14/6-2777, згідно з якою в ці періоди зафіксовано неявку на роботу з невстановлених причин. Отже, враховуючи вищевикладене, у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV через відсутність необхідного пільгового стажу та у зв`язку із поданням заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах раніше встановленого законом строку згідно із ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач матиме право на пенсію у 50 років, а саме з 16.09.2027 року або при набутті необхідного пільгового стажу. Таким чином, рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 07.01.2026 р. №046350021433 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах винесене на підставі положень чинного законодавства, є правомірним, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. 
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що його трудова книжка серії НОМЕР_1 оформлена належним чином, має всі необхідні відомості що пільгового характеру роботи. Отже, вважає дії відповідача такими, що порушують його право на належне пенсійне забезпечення, визначенні Конституцією та Законами України. Таким чином, позивач проси суд позов задовольнити повністю з підстав викладених у ньому.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 12.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, зі зниженням пенсійного віку.
07.01.2026 року Головним управлінням ПФУ в Харківській області розглянуто заяву позивача, за принципом екстериторіальності, та прийнято рішення № 046350021433, яким відмовлено йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав недосягнення пенсійного віку та необхідного пільгового стажу.
Спірним рішенням встановлено, наступне:
"... Вік заявника 48 років 02 місяці 27 днів.
Страховий стаж заявника становить 29 років 05 місяців 10 днів з урахуванням стажу за Списком №1 становить 46 років 05 місяців 10 днів.
Пільговий стаж роботи заявника на день звернення:
- за Списком №1 становить 17 років 07 місяців 17 днів;
- стаж підземних робіт, професій по пост.202 (25 років) складає 17 років 07 місяців 17 днів. 
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
Відповідно до статті 38 до Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" час навчання в закладах професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стаж здобувача освіти, у тому числі в безперервний стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професію не перевищує трьох місяців. 
Статтею 18 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" вищі навчальні заклади не віднесено до закладів професійної (професійно-технічної) освіти. 
Відповідно до статті 15 вказаного закону випускнику закладу професійної (професійно-технічної) освіти присвоюється освітньо-кваліфікаційний рівень "кваліфікований робітник" з набутої професії відповідного розряду (категорії). Випускнику, який закінчив відповідний курс навчання в акредитованому професійному училищі, центрі професійної (професійно-технічної) освіти певного рівня акредитації. може присвоюватись освітньо-кваліфікаційний рівень "молодший спеціаліст". 
З урахуванням зазначеного відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу періодів навчання у Національній гірничій академії України з 01.09.1996 по 01.07.2000 та з 01.09.2000 по 19.06.2001 із здобуттям кваліфікації "бакалавр з маркшейдерської справи" та "гірничий інженер".
Згідно із пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Періоди роботи з 27.09.1995 по 23.08.1996 та з 11.07.2001 по 03.11.2003 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.09.1995 не підлягають зарахуванню до пільгового стажу, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а відповідну довідку не надано.
Періоди роботи з 16.10.2020 року по 18.10.2020 року, з 20.10.2020 року по 21.10.2020 року, з 23.10.2020 року по 25.10.2020 року, з 27.10.2020 року по 02.11.2020 року, з 04.11.2020 року по 05.11.2020 року, з 29.12.2020 року по 29.12.2020 року виключено з пільгового стажу на підставі довідки від 01.12.2025 №14/6-2777, згідно з якою в ці періоди зафіксовано неявку на роботу з невстановлених причин…".
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Так, частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 1, 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом, що відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).
Відповідно до ст.62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.
Згідно із пунктами 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а уточнюючі довідки необхідні у разі наявності неточнестей або відсутності певної інформації у трудовій книжці.
З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до пункту 3 Порядку №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.
Згідно із пунктом 10 Порядку №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637.
Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм чинного законодавства дає суду підстави стверджувати, що довідки, які підтверджують спеціальний трудовий стаж, надаються виключно, якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 12.02.2019 року у справі №337/1297/17, ухвалі Касаційного адміністративного суду від 14.04.2020 року №560/3197/19, постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року №216/8709/15-а(2-а/216/17).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Щодо не зарахування періодів навчання з 01.09.1996 по 19.06.2001 до пільгового стажу роботи позивача для призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає таке.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування" (набрав чинності з 01.01.2004 року), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із п."д" ч.3 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (діяв до 01.01.2004 року) до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
В силу п.8 постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. 
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
ОСОБА_1 навчався у період з 01.09.1996 року по 29.06.2001 року тобто до набрання чинності Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 року.
На час навчання позивача діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення № 590).
Частиною 1 пункту 109 Положення №590 передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також: підпункт "з" - навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в торгівлі, залізничних училищах, гірничих училищах і коледжах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технікумах, ПТУ і т.д.) і в інших училищах.
При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти "а" та "б" пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт "в" пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л", дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, зазначений у підпункті "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Відповідно до дипломів серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , додатків до них та запису № 6 трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 навчався в Національній гірничій академії України з 01.09.1996 року по 29.06.2001 року за спеціальністю "Гірництво. Маркшейдерська справа" та здобув кваліфікацію "бакалавра маркшейдерської справи", за спеціальністю "Маркшейдерська справа" та здобув кваліфікацію "гірничий інженер".
Згідно із запису № 7 трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 11.07.2001 року працевлаштувався до "Шахта імені Артема" ВО "Дзержинськвугілля" на посаду "гірничий підземний".
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. 
На час роботи позивача діяли Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою КМУ від 11 березня 1994 року № 162, що діяв до 16 січня 2003 року, Список № 1 затверджений постановою КМУ № 36 від 16 січня 2003 року, що діяв до 24 червня 2016 року та Список № 1, затверджений постановою КМУ від 24 червня 2016 року № 461, які містять в собі розділ 1 підрозділ 1 "Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень", у яких передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають усі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах.
Крім того, відповідно до постанови КМУ від 31.03.1994 року №202 "Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років", до посад, віднесених до працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах, відносяться усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Отже, після завершення навчання 29.06.2001 року позивач працевлаштувався за професією "гірничий підземний", яка дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме з 11.07.2001 року.
Враховуючи вищевикладене, період навчався в Національній гірничій академії України з 01.09.1996 року по 29.06.2001 року підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії позивачу на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи на підставі трудової книжки з 27.09.1995 року по 23.08.1996 року, з 11.07.2001 року по 03.11.2003 року.
Так, підставою для неврахування вищезазначеного пільгового стажу, став висновок відповідача, що в трудовій книжці відсутні відомості, які визначають право на пенсію на пільгових умовах, а відповідну довідку не надано.
З цього приводу суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
Як вбачається з постанови КМУ від 12.08.1993 року № 637, лише у випадку відсутності відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, необхідно надати уточнюючу пільгову довідку підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно із п.58-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19), щодо проведення атестації робочого місця відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.
Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач працював в оспорюванні періоди на наступних посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":
Шахта "імені Артема" Виробниче об`єднання "Дзержинськвугілля":
- з 27.09.1995 року по 23.08.1996 року - на посадах "учень підземного гірничого", "підземний гірничий".
- з 11.07.2001 року по 03.11.2003 року - на посаді "підземний гірничий".
Отже, всі наявні відомості в матеріалах пенсійної справи підтверджують пільговий характер роботи позивача.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, відповідач, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку за ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працює особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Аналогічну позицію виклав Верховний Суд в постанові від 22.08.2024 року у справі № 160/18173/23.
Крім того, наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).
Згідно із пунктом 1.1 цієї Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції).
Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).
Відповідно до п.2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).
Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
У постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Враховуючи вищевикладене, період роботи з 27.09.1995 року по 23.08.1996 року, з 11.07.2001 року по 03.11.2003 року підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Щодо періодів роботи на підставі трудової книжки з 16.10.2020 року по 18.10.2020 року, з 20.10.2020 року по 21.10.2020 року, з 23.10.2020 року по 25.10.2020 року, з 27.10.2020 року по 02.11.2020 року, з 04.11.2020 року по 05.11.2020 року, з 29.12.2020 року по 29.12.2020 року, суд зазначає на таке.
З довідки ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ВСП "Шахтоуправління Тернівське" №14/6-2727 від 01.12.2025 вбачається, що позивач з 16.10.2020 року по 18.10.2020 року, з 20.10.2020 року по 21.10.2020 року, з 23.10.2020 року по 25.10.2020 року, з 27.10.2020 року по 02.11.2020 року, з 04.11.2020 року по 05.11.2020 року, з 29.12.2020 року по 29.12.2020 року працював на посаді "гірничий майстер підземний" з повним робочим днем під землею.
Проте в наданій довідці зазначено наступне:
"… Додаткові відомості: неявка з невстановлених причин: 16.10.2020 року по 18.10.2020 року, з 20.10.2020 року по 21.10.2020 року, з 23.10.2020 року по 25.10.2020 року, з 27.10.2020 року по 02.11.2020 року, з 04.11.2020 року по 05.11.2020 року, 29.12.2020 року.
Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що періоди роботи з 16.10.2020 року по 18.10.2020 року, з 20.10.2020 року по 21.10.2020 року, з 23.10.2020 року по 25.10.2020 року, з 27.10.2020 року по 02.11.2020 року, з 04.11.2020 року по 05.11.2020 року, з 29.12.2020 року по 29.12.2020 року виключено з пільгового стажу на підставі довідки від 01.12.2025 №14/6-2777, згідно з якою в ці періоди зафіксовано неявку на роботу з невстановлених причин.
З цього приводу, суд зазначає, що чинне законодавство не містить положень про можливість зарахування до стажу роботи (у т.ч., спеціального) прогулу (неявки на роботу з невстановлених причин), внаслідок чого підстав для задоволення позову в цій частині немає.
Щодо способу захисту порушеного права, суд зазначає, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.
Відповідно до ч.1 ст.58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
В той же час, згідно з п.п.3 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.
Так, питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.
Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно із ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Виходячи зі змісту позовних вимог та доказів, наданих на підтвердження правової позиції відповідачем, суд доходить висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 07.01.2026 р. № 046350021433 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.12.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1, період навчався з 01.09.1996 року по 29.06.2001 року, періоди роботи з 27.09.1995 року по 23.08.1996 року, з 11.07.2001 року по 03.11.2003 року відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, враховуючи, що позовну заяву позивачем до суду подано через підсистему "Електронний суд", то в силу положень ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" позивач мав сплатити 1 064,96 грн судового збору.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 532,48 грн (1 064,96 грн : 2), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.01.2026 р. № 046350021433 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1, період навчався з 01.09.1996 р. по 29.06.2001 р., періоди роботи з 27.09.1995 р. по 23.08.1996 р., з 11.07.2001 р. по 03.11.2003 р. відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл.Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов, м.Харків, 61000, ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) судові витрати по справі у розмірі 532,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма