Справа № 158/1559/26
Провадження № 2-а/0158/40/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

13 квітня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Корецької В.В.
за участю секретаря - Процик Л.В.
перекладача - Кіпоренка К.В.
представника позивача – Хоржевського Д.Е.
відповідача – ОСОБА_1 
представника відповідача – Вороб`я П.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -
в с т а н о в и в:
ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулося до суду із адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.06.2025 року співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України не пізніше 21.07.2025 року. Відповідач вказане рішення не виконав та не оскаржував.
15.10.2025 року працівниками ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області був виявлений громадянин рф ОСОБА_2 , який незаконно перебуває на території України, без відповідних документів. 
Документи, які підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні, тому відповідно до частини другої статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач був затриманий строком на 72 год. з метою з`ясування причин та обставин правопорушення та поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.
Зазначає, що 15.10.2025 року позивачем відносно відповідача прийнято рішення про примусове видворення останнього з України. 
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.10.2025 року, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 4 (чотири) місяці.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 року, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.10.2025 року залишено без змін.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2026 року відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача про продовження строку затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового. Вказане рішення суду скасовано та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 адміністративний позов задоволено частково, продовжено строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 2 (два) місяці.
У вказаний термін забезпечити рішення про ідентифікацію та примусове видворення не є можливим. Позивачем було вжито вичерпних заходів, передбачених чинним законодавством для забезпечення примусового видворення.
Зокрема, 30.10.2025, 27.01.2026 та 19.03.2026 позивачем – ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області до Департаменту консульської служби МЗС України надсилались запити з проханням у сприянні в ідентифікації відповідача, на які 23.03.2026 було надано відповідь у якій зазначено, що через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, а всіх співробітників закордонних дипломатичних установ України евакуйовано з території держави-агресора. Діяльність посольства та консульських установ рф на території України також припинена. Дипломатичними представництвами третьої держави наразі не здійснюється представлення інтересів України в росії та, відповідно, рф в Україні, що унеможливлює на даний час надання органами дипломатичної служби сприяння в ідентифікації та відповідному документуванні громадян росії, відносно яких прийнято рішення про примусове повернення за межі України.
З врахуванням наведеного, позивач просить продовжити строк затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на шість місяців.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач та його представник, у судовому засіданні, кожен зокрема, позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити.
Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 23.06.2025 року співробітниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та зобов`язано залишити територію України не пізніше 21.07.2025 року. Відповідач вказане рішення не виконав та не оскаржував.
15.10.2025 року працівниками ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області був виявлений громадянин рф ОСОБА_2 , який незаконно перебуває на території України, без відповідних документів. 
Документи, які підтверджують законність перебування на території України у відповідача були відсутні, тому відповідно до частини другої статті 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач був затриманий строком на 72 год. з метою з`ясування причин та обставин правопорушення та поміщений до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.
Рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 17.10.2025 року вирішено примусово видворити відповідача з території України та поміщено останнього до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території Україні.
Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.10.2025 року, громадянина російської федерації ОСОБА_1 , затримано з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, строком на 4 (чотири) місяці.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 року, рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.10.2025 року залишено без змін.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2026 року відмовлено в задоволенні позовних вимог позивача про продовження строку затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового. Вказане рішення суду скасовано та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2026 адміністративний позов задоволено частково, продовжено строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 2 (два) місяці.
Вищезазначеною постановою суду апеляційної інстанції встановлено, що відповідач по справі – громадянин російської федерації ОСОБА_2 має паспортний документ, виданий на його ім`я, який може сприяти його ідентифікації та документуванню на повернення до країни походження.
Так, з матеріалів даної адміністративної справи вбачається, що у відповідача по справі наявний паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_1 , строком дії до 31.10.2032 у якому міститься штемпель ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про видачу 21.11.2024 посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_2 , яка також міститься при матеріалах справи та яка дійсна строком до 20.11.2034, що свідчить про ідентифікацію відповідача по справі, та як наслідок про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Водночас порядок дій Державної міграційної служби України чітко визначений розділом IV Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затвердженої Наказом МВС №353/271/150 від 23.04.2012р.
п.1 розділу VI вищевказаної інструкції визначено, зокрема, наступне: якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити.
У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.
Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.
З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2025, 27.01.2026 та 19.03.2026 позивачем – ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області до Департаменту консульської служби МЗС України надсилались запити з проханням у сприянні в ідентифікації відповідача, на які 23.03.2026 було надано відповідь у якій зазначено, що через повномасштабну агресію рф проти нашої держави дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, а всіх співробітників закордонних дипломатичних установ України евакуйовано з території держави-агресора. Діяльність посольства та консульських установ рф на території України також припинена. Дипломатичними представництвами третьої держави наразі не здійснюється представлення інтересів України в росії та, відповідно, рф в Україні, що унеможливлює на даний час надання органами дипломатичної служби сприяння в ідентифікації та відповідному документуванні громадян росії, відносно яких прийнято рішення про примусове повернення за межі України.
Як наслідок, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області вжито вичерпних заходів, передбачених чинним законодавством, для ідентифікації та забезпечення примусового видворення відповідача, однак забезпечити виконання такого рішення наразі не виявляється можливим у зв`язку з вищевказаними обставинами.
Крім того, з наданих суду доказів, а саме листа представника відповідача – адвоката Вороб`я П.О., адресованого голові Державної міграційної служби України від 20.01.2026 вбачається, відповідач по справі – громадянин рф ОСОБА_2 , просив сприяння у вирішенні питання щодо його забезпечення примусового видворення до третьої країни та готовий фінансово забезпечити його транспортування.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 4 статті 30 Закону України від 22.09.2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
У частині одинадцятій статті 289 КАС України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (частина дванадцята статті 289 КАС України).
Згідно з частиною тринадцятою статті 289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним.
Крім того, слід зазначити, що згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Відповідно до п.113 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Чахал проти Великобританії заява №22414/93, будь-яке позбавлення волі відповідно до ст.5 п.1 (f)Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виправдано, тільки поки розглядається питання про висилку. Якщо ця процедура не здійснюється з належною ретельністю, затримання перестає бути допустимим відповідно до статті 5 п.1 (f).
Суд зазначає, що відповідач по справі – громадянин рф ОСОБА_2 , порушує законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та процедура, під час перебування у Волинському ПТПІ відповідач не звертався із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк є неможливим, що в сукупності зазначених обставин вказує про доцільність продовження строку затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 на 2 місяці, а не 6 місяців як визначив позивач. Оскільки, саме цей строк є необхідним та виправданим за наведених умов, що дозволить компетентним органам в установленому порядку завершити процедуру видворення відповідача.
Встановлення такого строку унеможливить допущення позивачем необґрунтованого зволікання щодо належного вжиття відповідних заходів у визначений чинним законодавством спосіб та порядку щодо примусового видворення відповідача, що, в свою чергу, дозволить уникнути порушення прав відповідача, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у вигляді безпідставного тривалого утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.
Отже, враховуючи вищевикладене, заявлений позов підлягає до часткового задоволення.
Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд, -
у х в а л и в:
Позовні вимоги Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення – задовольнити частково.
Продовжити строк затримання громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на 2 (два) місяці.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А, код ЄДРПОУ: 42552598.
Представник позивача – Хоржевський Дмитро Едуардович, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А.
Відповідач - громадянин російської федерації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача – адвокат Воробей Петро Олексійович.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст судового рішення складено 13 квітня 2026 року