Справа №295/7420/25
Категорія 43
2/295/233/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,
за участі секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,
представника позивача - адвоката Кадлубовської Л.А.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача - адвоката Шпонарського Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5 000 000 грн. та матеріальні збитки в сумі 174 200 грн.
В обґрунтування вимог позову вказано, що 29.04.2025 року Житомирським апеляційним судом ОСОБА_1 було призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Відповідача було засуджено за те, що 02.06.2019 року скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої загинула дочка позивача ОСОБА_3 . За словами позивача, після трагедії вона втратила здоров`я, душевний спокій, перестала спілкуватися з людьми, на протязі шести років жодного дня не обходилася без снодійних таблеток та таблеток від тиску, якого до ДТП не було. Все життя позивачки після втрати єдиної доньки втратило сенс, стало пустим та чорним. Вважає, що внаслідок злочинних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, яку ОСОБА_2 оцінює в сумі 5 000 000 грн. Крім моральної шкоди, як вказує позивач, вона понесла витрати на виготовлення пам`ятника доньці в сумі 174 200 грн.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 04.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.
В судовому засіданні представник позивача - адвокат Кадлубовська Л.А. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила їх задовольнити. Зазначила, що в житті позивача сталася трагедія, у 2019 році пішла з життя її єдина донька. Позивач після трагедії втратила здоров`я, душевний спокій, перестала спілкуватися з людьми. Кошти на пам`ятник внесені в повному обсязі, сам пам`ятник встановлено. Позивач сплатила за пам`ятник зі своєї пенсії та підробітку. Представник звернула увагу, що перебуваючи під домашнім арештом, відповідач продав свою квартиру, а також додала, що докази судових витрат будуть надані у подальшому відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Представник відповідача - адвокат Шпонарський Є.В. у судовому засіданні просив зважити на сімейний стан відповідача, який має дружину та дітей, один з яких інвалід, відповідач сам має інвалідність. За словами представника відповідача, ОСОБА_1 відшкодував потерпілому ОСОБА_4 400 000 грн. Проте, фінансовий стан відповідача не дозволяє йому сплатити всю суму, яку просять з нього стягнути. Матеріальну шкоду визнає частково в сумі 50 000 грн., а моральну - 100 000 грн. 
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав думку свого представника та пояснив, що щиро співчуває матері загиблої, жалкує про те, що сталося, але із пред`явленими вимогами не погоджується, позов не визнає. Даної суми грошей в нього немає. Все, що було, виплатив в іншому суді. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивач його теща, одразу після ДТП вона пережила великий стрес, пила заспокійливі. І по сьогоднішній день позивач боїться залишитись одна. Вона досі ще переживає втрату єдиної дитини. І це видно по ній. Бабуся збирала кошти собі на чорний день, але вирішила витратити їх на пам`ятник доньці. Він був встановлений в 2021 році. Гроші вносились частинами. Позивач також позичала ще кошти у племінника.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надав пояснення про те, що бабуся ОСОБА_6 дуже переймалася за свою єдину доньку, яку втратила. Це важко на словах пояснити. Вважає, що їй діями відповідача спричинено моральних страждань. Позивач відкладала кошти на власне поховання і фактично їх віддала на пам`ятник доньці. Крім цього, позивач отримувала пенсію і мала деякий підробіток. ОСОБА_2 проживала із загиблою донькою і зятем в одній квартирі. 
Сторони визнали, що за вироком Житомирського апеляційного суду ОСОБА_1 сплатив 400 000 грн. потерпілому в якості відшкодування моральної шкоди.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 3 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та відшкодування матеріальних витрат, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 36 190 грн. 85 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 300 000 грн. (а.с. 12-17).
Вироком Житомирського апеляційного суду від 29.04.2025 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 05.11.2024 року щодо ОСОБА_1 скасовано в частині призначеного покарання та цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди. Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України 4 роки позбавленні волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 400 000 грн. (а.с. 18-21).
Постановою Верховного Суду від 17.11.2025 року вирок Житомирського апеляційного суду від 29.04.2025 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 800 000 грн. відшкодування моральної шкоди (а.с. 59-62).
Зі змісту перелічених судових рішень слідує, що  ОСОБА_1 02 червня 2019 року приблизно о 17:40, керуючи технічно справним автомобілем «КІА Soul», р. н. НОМЕР_1 , в м. Житомирі по вул. Чуднівській зі сторони вул. Чумацький Шлях у напрямку виїзду з міста, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований навпроти буд. № 120 вказаної вище вулиці, який позначений відповідним дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», в порушення вимог пунктів 1.7., 2.3б), 12.3. та 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , яка перетинала проїзну частину в межах нерегульованого пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті цієї дорожньо-транспортної події ОСОБА_3 отримала тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.
20.07.2020 року між ФОП ОСОБА_7 та позивачем був укладений договір на виконання роботи, за умовами якого виконавець зобов`язується виготовити та встановити намогильну споруду (пам`ятник з граніту - одинарний). Вартість виконання роботи складає 174 200 грн. (а.с. 9-10).
Сплата позивачем коштів в сумі 174 200 грн. підтверджується копією накладної №82 від 01.06.2021 року (а.с. 11).
Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, утримання якого створює підвищену небезпеку.
Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується завдана нею і моральна шкода, в тому числі завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (частина друга статті 1167 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Моральна шкода, крім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ч. 2 ст. 23 ЦК України).
Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Абзац 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення», саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Загалом стосовно розміру суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Як убачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП позивач зазнала непоправної втрати через загибель доньки. Втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню, зокрема, попередній стан позивача відновити вже неможливо.
У зв`язку з цим її моральні страждання тривають від моменту смерті доньки й донині. Для їх подолання вона, зокрема, була змушена приймати лікарські препарати.
Під час визначення розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує саме тривалість і глибину моральних страждань позивача, яка протягом понад 6 років з часу події, впродовж яких здійснювалося кримінальне провадження, і досі тяжко переживає загибель доньки внаслідок ДТП.
Водночас, суд ураховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути обґрунтованим та доведеним, не завищеним і відповідати засадам розумності й справедливості, а тому дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у розмірі 800 000 грн.
На переконання суду, зазначена сума з огляду на приписи ст. 23 ЦК України та ураховуючи ненавмисність дій водія транспортного засобу, є обґрунтованою, співмірною і відповідатиме характеру, обсягу та тривалості страждань, яких зазнала позивач.

Статтею 1201 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. 
Відповідно до положення статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.
За загальним правилом, у разі понесення витрат на спорудження надгробного пам`ятника, боржником у зобов`язанні щодо їх відшкодування є особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, а кредитором - особа, яка здійснила такі витрати.
При цьому, у статті 1201 ЦК України не встановлено межі по відшкодуванню витрат на спорудження.
Дослідивши докази, подані на підтвердження розміру витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника, враховуючи положення ст. 1201 ЦК України, суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 174 200 грн. матеріального збитку.

Відповідно до пунктів 2 та 6 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, та про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Таким чином, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків , судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 3, 10-13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 800 000 грн. та 174 200 грн. матеріальних збитків.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя