___________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 947/941/26
Провадження № 2-а/947/41/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.04.2026 року
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Гниличенко М.В.
за участю секретаря – Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеса в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, суд –

ВСТАНОВИВ:

07.01.2026 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Пошали К.С., звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Позов мотивовано тим, що оскаржуваною постановою по справі про адміністративне правопорушення № 2980 від 02.01.2026 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2026 року адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 08.01.2026 року провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалу суду про відкриття провадження по справі через електронний кабінет було направлено відповідачу, проте відзиву на позов або письмових заперечень суду не надано, доводи позову не спростовано.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Позивач у позові зазначає, що він не був присутнім при складанні вказаної постанови, вказану постанову ним було отримано в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 – 06.01.2026 року.
При цьому позивач посилається на те, що ним було виявлено у «Резерв+» наявний стосовно нього розшук з підстав «не уточнення даних до 16.07.2024 року», тому 27.12.2025 року він особисто прибув за вищевказаною адресою на прийом до юриста для зняття розшуку. Після прибуття в той же день відносно нього було складено Протокол № 2980 від 27.12.2025 року та призначено дату розгляду протоколу на 02.01.2026 року за адресою: АДРЕСА_1 . 02.01.2026 року позивач прибувши на розгляд протоколу за вищевказаною адресою, однак особа, яка розглядала протокол, відмовила у долученні до матеріалів справи письмових пояснень, та відмовилась повідомити посаду та прізвище. Після чого, йому було запропоновано підписати свою згоду з протоколом, на що він відповів відмовою, тоді йому запропонували прийти через тиждень за постановою.
06.01.2026 року ним було отримано постанову № 2980 від 02.01.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за те, що ним не було повідомлено відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до військового обов`язку.
Позивач зазначає, що накладений на нього розшук з підстав «не уточнення даних до 16.07.2024 року» сплив, оскільки на підстави п.9 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше одного року з дня вчинення правопорушення.
Крім того, представник позивача звертає увагу суду на той факт, що позивач є багатодітним батьком, не має статусу «обмежено придатний», має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, тому на медичний огляд вказані особи не направляються, тому підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. 
Судом встановлено, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП було винесено 02.01.2026 року, з адміністративним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 07.01.2026 року, тобто позивачем не було пропущено строк звернення до суду.
Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд справи у відповідності до ст.ст.124-130 КАС України.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пошали К.С. в судове засідання не з`явились, подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся через електронний суд, користувачем якого він є, причини неявки суду невідомі, будь-яки заяв з процесуальних питань суду не надходило. 
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до Протоколу № 2980 від 27.12.2025 року, складеного гранатометником 2 відділення охорони взводу ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_2 військовозобов`язаного ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки останній не повідомив відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку./а.с.17/
Із протоколу вбачається, що до нього було додано копія паспорту, копія ІПН, копія витягу «Резерв+» та зазначено, що пояснення будуть надано при розгляді справи.
Відповідним протоколом було повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 год. 02 січня 2026 року за адресою: м.Одеса, вул.Ак.Корольова 9, каб.301. Вказаний протокол був особисто підписаний ОСОБА_1 
02.01.2026 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 , відносно ОСОБА_1 була винесена постанова № 2980 про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП./а.с.10/
У мотивувальній частини постанови зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу восьмого частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», частини другу статті 9 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», підпункт 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, а саме: особисто не повідомив персональні дані, передбачені пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а саме: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Вказану постанову було отримано позивачем 06.01.2026 року, про що він власноручно поставив підпис.
У позові позивачем було зазначено, що він своєчасно 02.01.2026 року прибув за адресою: АДРЕСА_1 на розгляд протоколу, проте особа, яка розглядала протокол, відмовила у долученні до матеріалів справи письмових пояснень, та відмовилась повідомити посаду та прізвище. Після чого, йому було запропоновано підписати свою згоду з протоколом, на що він відповів відмовою, тоді йому запропонували прийти через тиждень за постановою, з чого вбачається, що розгляд справи фактично не відбувався.
Відповідно до ч.3 ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку; не перебування на обліку за місцем проживання, роботи чи навчання; неприбуття на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади; не оформлення військово-облікових документів; зміна місця проживання у воєнний час без дозволу ТЦК тощо.
Суд звертає увагу на те, що за Законом №3696-IX Територіальні центри комплектування звільнені від обов`язку складати протоколи за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. Це означає, що ТЦК має право одразу виносити постанову про накладення штрафу.
Зокрема, процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку визначає Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, затверджена Міністерством оборони України від 01 січня 2024 року № 3.
Отже, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Пунктом 2 Інструкції зазначено, що уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1), передбачені статтями 210, 210-1-1, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 3 Інструкції зазначено, що керівники відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки забезпечують здійснення уповноваженими посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки заходів, спрямованих на отримання персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови № 2980 від 02.01.2026 року жодним чином не перевірив та не довів неможливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. 
Пунктом 6,8 Інструкції Розділу II зазначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол. Складений протокол та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення. При цьому, протокол та постанова ТЦК не можуть бути єдиними доказами притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
Судом встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, наступне.
Як вбачається, із Протоколу № 2980 від 27.12.2025 року, складеного гранатометником 2 відділення охорони взводу ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_2 військовозобов`язаного ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, оскільки останній не повідомив відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку./а.с.17/
Проте, у вказаному протоколі зазначено, що до протоколу було додано копія паспорту, копія ІПН, копія витягу з «Резерв+».
Суд вважає, що додані документи до протоколу дозволяли чітко встановити об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, з`ясувати подію, обставини справи та вину особи, яка притягується до адміністративній відповідальності.
Пунктом 9,10 Інструкції зазначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення подаються уповноваженою посадовою особою, яка склала протокол, керівнику територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для її розгляду у порядку, визначеному КУпАП. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , посилається на те, що він є багатодітним батьком, зокрема на його утриманні знаходяться троє дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що надано посвідчення батьків багатодітної сім`ї від 25.12.2025 року.
Крім того, суду надано копія Резерв+ станом на 04.01.2026 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, звання рекрут, номер в реєстрі Оберіг 270520250640383800083, військові дані уточнено 19.12.2025 року, адреса проживання: АДРЕСА_2 , має відстрочку до завершення мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»./а.с.16/
Таким чином, відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особи, які мають законні підстави для відстрочки, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Суд вважає, що уся інформація щодо стану здоров`я позивача є в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, крім того він не є особою зі статусом «обмежено непридатний».
Представник позивача посилається на постанову Кабінету Міністрів України № 560, зокрема п.63, яким вказано, що військовозобов`язані, які відповідно до пункту 58 цього Порядку звернулися із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, крім тих, що були раніше визнані обмежено придатними або тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на строк від шести до 12 місяців відповідно до висновку військово-лікарської комісії, у разі закінчення строку дії довідки (постанови) військово-лікарської комісії, за винятком тих, які визнані в установленому законом порядку особами з інвалідністю. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності для військової служби.
Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом, або були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення ї придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю(, або самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.
Тобто, відсутні підстави притягати позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.
Крім того, суд звертає увагу на той факт, що виходячи із положень пунктів 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до персональних даних належать: місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, та не передбачено обов`язку особи повідомляти відомості про результати медичних оглядів.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Із позову вбачається, що позивача про дату, час і місце розгляду адміністративного матеріалу було повідомлено завчасно, але сам розгляд адміністративної справи було проведено без позивача, хоча він 02.01.2026 року прибув по вищевказаній адресі, проте його письмові пояснення прийнято не було, не дотримано права особи відповідно до ст.268 КУпАП. Відповідачем вказаний факт належним чином спростовано не було. 
Таким чином, при розгляді адміністративної справи було порушено права особи, що притягається до адміністративної відповідальності на надання доказів та пояснень, заявляти клопотання, користуватися правничою допомогою тощо, чим було порушено принцип повноти та всебічності розгляду справи. 
Суд вважає, що відповідачем не було належним чином досліджено та не відображено в постанові конкретний факт порушення позивачем правил військового обліку, оскаржувана постанова не була своєчасно вручена позивачу та засобами поштового зв`язку не направлялась, була отримана позивачем лише 06.01.2026 року. Сам лише факт складання постанови без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому саме суб`єкт владних повноважень несе тягар надання до суду всіх наявних доказів, і у випадку їх ненадання суд розглядає справу на підставі тих доказів і матеріалів які надані.
Суд наголошує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні відносно суб`єкта владних повноважень.
Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП не була доведена.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи, усі сумніви повинні трактуватись на користь особи, що притягується до відповідальності.
Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати, проте вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача заявлено не було.
Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_7 від 02.01.2026 року № 2980 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000,00 гривень – скасувати, та провадження у справі закрити.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено та підписано 13.04.2026 року.

Суддя          М. В. Гниличенко