ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року	справа № 380/19759/25	

Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Чаплик І.Д.
секретар судового засідання Тимоць М.А.,
за участю:
представника позивача Ткачук Т.А.,
представника відповідача Посисень І.Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними та скасування постанов,
в с т а н о в и в
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулась до суду із позовом до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл. Міцкевича, 8; ЄДРПОУ: 44778105), в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/13708/023620 ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ТД-ФС від 21.08.2025;
визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/13708/023620 ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ІП-ФС від 21.08.2025.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.07.2025 посадовими особами Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці проведено у ФОП ОСОБА_1 позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет виконання нею припису №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30.04.2025, за наслідками якого складено постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Позивач не погоджується із визначеними в оскаржуваних постановах порушеннями та спростовує їх посилаючись як на невідповідність доводів контролюючого органу щодо невиконання його припису, так і на відсутність повторності, що є обов`язковим для застосування спірного штрафу. Так, позивач вказує, що підставою прийняття постанови №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ТД-ФС від 21.08.2025 зазначено повторне, протягом двох років з дня виявлення порушення, порушення вимог частини 1 статті 21 та частини 4 статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413, а саме: у ФОП ОСОБА_1 надалі використовується праця найманої особи без належного оформлення трудових відносин, а саме: працівниці ОСОБА_2 , яка допущена до роботи без укладення трудового договору. Водночас в спірному випадку, на переконання позивача, відсутня повторність, як обов`язкова складова для притягнення до відповідальності за вищевказаною статтею, оскільки ФОП ОСОБА_1 відповідачем не притягувалася до відповідальності. При цьому позивач покликається на те, що за результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення від 22.05.2025 №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П/ПТ та від 22.05.2025 №ЗХ/ЛВ/13708/023620/ П/1ПТ, складених на підставі припису №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30.04.2025, судові провадження були закриті в зв`язку з відсутністю в діях ФОП ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Таким чином твердження про те, що позивачем не були виконані умови припису №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30.04.2025 не відповідають дійсності і відповідно жодної повторності не може бути, оскільки не було первинного правопорушення.
Щодо оскаржуваної постанови №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ІП-ФС від 21.08.2025, підставою прийняття якої зазначено порушення позивачкою п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а саме не забезпечено достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та обліку витрат на оплату праці, що полягає у розбіжностях між даними табелів обліку робочого часу, режимом роботи, встановленим правилами внутрішнього трудового розпорядку та інформацією, наданою працівниками під час перевірки, то позивач зазначає, що такі висновки відповідача засновані виключно на усних поясненнях, наданих працівницею позивачки– адміністратором Недбайло О. І. і такі усні пояснення містять лише узагальнений опис обставин, є суперечливими і мають неузгодженості. Зокрема, позивачка наголошувала на недостовірності інформації, зазначеної у поясненнях ОСОБА_3 , тоді як остання наполягала на правдивості вказаних нею фактів. Більше детально це питання дослідив Галицький районний суд м. Львова у справі №461/6627/25.
Ухвалою від 06.10.2025 відкрито провадження у справі за даним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.
На виконання ухвали суду 22.10.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з огляду на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що оскаржувані постанови про накладення штрафу від 21.08.2025 винесені відповідачем за наявності підстав, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Вказує, що під час первинного проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки, що мав місце з 29 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року встановлено, що у ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має місце порушення вимог частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України, що полягає у фактичному допуску ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Звертає особливу увагу суду на те, що припис №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року ФОП ОСОБА_1 не оскаржувався, бо свідчить про фактичне погодження зі змістом порушень, виявлених під час позапланового заходу контролю та зафіксованих у ньому. Відтак, зважаючи на неповне надання позивачем документів, що свідчать про повне виконання вимог припису №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року посадовими особами Міжрегіонального управління в період з 09 липня 2025 року по 10 липня 2025 року проведено повторну позапланову перевірку на предмет виконання вимог зазначеного припису. У ході повторного проведення позапланового заходу державного контролю у формі перевірки інспектором праці Міжрегіонального управління встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 має місце невиконання вимог пункту першого припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року, що полягає в порушенні частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України, відповідно до якої працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) 09 липня 2025 року о 13 годині 00 хвилин у ФОП ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , грумінг салон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », засобами відеофіксації зафіксовано за виконанням трудової функції адміністратора працівницю ОСОБА_2 , яка допущена до роботи без укладення трудового договору. Зазначає, що у спірному випадку наявні всі ознаки трудових відносин: ОСОБА_8 виконувала функції адміністратора, перебувала під контролем безпосереднього керівника ( ОСОБА_3 ), користувалася ресурсами роботодавця та здійснювала обслуговування клієнтів, що є невід`ємною складовою трудових обов`язків. Однак, за даними реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 станом на 09 жовтня 2024 року о 09:24 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 не перебувала. Згідно з наданими в ході перевірки документами, працевлаштування ОСОБА_2 відбулось 09 липня 2025 року о 13 годині 39 хвилин, тобто після розпочатого заходу державного нагляду (контролю). Таким чином, встановлені обставини та надані докази підтверджують, що ОСОБА_2 фактично виконувала трудові обов`язки адміністратора без належного оформлення трудових відносин, а відтак у ФОП ОСОБА_4 і надалі має місце порушення вимог частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України, що полягає у фактичному допуску ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вважає, що припис, винесений Міжрегіональним управлінням, мав не лише зобов`язуючий, а й попереджувальний та запобіжний характер, адже його метою було зобов`язання ФОП ОСОБА_1 усунути виявлені порушення та надалі не допускати їх повторення. Разом з тим, встановлені у ході позапланового заходу державного нагляду (контролю) обставини свідчать про те, що вимоги припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року не були виконані належним чином, оскільки норми частини першої статті 21 та частини четвертої статті 24 КЗпП України знову залишилися порушеними. Таким чином, наявний факт повторного недодержання законодавчих вимог, який підтверджує, що суб`єкт господарювання не забезпечив виконання основного обов`язку, покладеного на нього приписом, а саме організацію трудових відносин у спосіб, передбачений законом. При цьому, припис про усунення виявлених порушень від 30 квітня 2025 року № ЗХ/ЛВ/13708/023620 позивачем не оскаржувався, що свідчить про погодження з його змістом та визнання суб`єктом господарювання допущених ним порушень законодавства про працю. Також вважає, що законодавець не пов`язує повторність із фактом первинного притягнення особи до відповідальності, а визначає її через сам факт виявлення порушення, тобто акт заходу державного нагляду (контролю), у якому зафіксовано порушення, є юридичною підставою для обчислення строку повторності. На це, зокрема, вказує словосполучення «повторно протягом двох років з дня виявлення порушення » (абзац 3 частини другої статті 265 КЗпП України).
Ухвалою від 09.12.2025 суд з врахуванням вимог пункту 4 частини четвертої статті 12 КАС України перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження Підготовче засідання призначено на 08.01.2026, яке в подальшому було відкладено до 18.02.2026 з метою витребування доказів.
05.02.2026 представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі № 461/6627/25, якою залишено без змін рішення Галицького районного суду міста Львова від 29 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № ЗХ/ЛВ/22071/023623/ПТ/ПС від 01.08.2025 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за ст. 188-6 КУпАП на ФОП ОСОБА_1 та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Протокольною ухвалою від 18.02.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 18.03.2026.
18.03.2026 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.04.2026.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши думку представників сторін з їх участю на засіданні, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
На підставі абзацу 5 частини першої статті 6 Закону № 877-V у зв`язку з надходженням заяви фізичної особи від 07 квітня 2025 року (вх. № В-422/ЗХ-25 від 07 квітня 2025 року) та від 07 квітня 2025 року (вх. № Ш-423/ЗХ-25 від 07 квітня 2025 року) про порушення позивачем законодавства про працю Західним міжрегіональим управлінням Державної служби з питань праці (надалі також - Міжрегіональним управлінням) видано наказ від 29 квітня 2025 року №256/ЗХ-ЗК та направлення від 29 квітня 2025 року №ЗХ/1/7248-25, якими інспекторів праці уповноважено на проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин, оформлення трудового договору, особливостей обміну документами, організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у роботодавця, зміни істотних умов праці, ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці, робочого часу та часу відпочинку, оплати праці, виплати грошової компенсації відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки» у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу від 29 квітня 2025 року №256/ЗХ-ЗК, направлення від 29 квітня 2025 року №ЗХ/1/7248-25 та погодження на проведення перевірки від 15 квітня 2025 року № ЦА-2105/1/2.4.1-25а та від 18 квітня 2025 року № ЦА-2192/1/2.3.4-25а посадовими особами Міжрегіонального управління у період з 13.15 год. « 29» квітня 2025 року по 16.30 « 30» квітня 2025 року проведено позапланову перевірку у ФОП ОСОБА_1 на предмет додержання законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин, оформлення трудового договору, особливостей обміну документами, організації кадрового діловодства та архівного зберігання кадрових документів у роботодавця, зміни істотних умов праці, ведення достовірного обліку виконуваної працівником роботи та обліку витрат на оплату праці, робочого часу та часу відпочинку, оплати праці, виплати грошової компенсації відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки» у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 .
За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці у ФОП ОСОБА_1 уповноваженими особами Міжрегіонального управління складено Акт від 30 квітня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620 (далі – Акт перевірки-1), яким зафіксовано порушення вимог законодавства про працю, а саме використовується праця найманої особи без належного оформлення трудових відносин та не забезпечено достовірного обліку виконуваної працівниками, роботи та обліку витрат на оплату праці.
30 квітня 2025 року інспектором праці Пащук Тетяною Романівною винесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 усунути порушення та забезпечити додержання норм законодавства про працю, а саме вимог частини першої статті 21 КЗпП України, частини четвертої статті 24 КЗпП України, пункту 3 частини першої статті 29 КЗпП України, пункту 5 частини першої статті 29 КЗпП України, пункту 9 частини першої статті 29 КЗпП України, частини першої статті 7 Закону України № 2136-IX від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі – Закон № 2136-IX) та абзацу 4 частини першої статті 12 Закону № 2136-IX у строк до 20 червня 2025 року.
В подальшому на підставі абзацу 4 частини першої статті 6 Закону № 877-V, Міжрегіональним управлінням видано наказ від 08 липня 2025 року №410/ЗХ-ЗК та направлення від 08 липня 2025 року №ЗХ/1/11694-25, якими інспекторів праці уповноважено на проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині виконання вимог припису від 30 квітня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П в період з 09 липня 2025 року по 10 липня 2025 року.
Відповідно до наказу від 08 липня 2025 року №410/ЗХ-ЗК, направлення від 08 липня 2025 року №ЗХ/1/11694-25 у період з 13.00 год. « 09» липня 2025 року по 16.00 « 10» липня 2025 року посадовими особами Міжрегіонального управління проведено позапланову перевірку на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині виконання вимог припису №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року.
За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ФОП ОСОБА_1 уповноваженими особами Міжрегіонального управління складено Акт від 10 липня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623 (далі також – Акт перевірки), яким зафіксовано невиконання вимог пункту 1 припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року (порушення частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України), а також пункту 5 припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року (порушення частини першої статті 7 Закону №2136).
Так, в ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки 09.07.2025 о 13 годині 00 хвилин у ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , грумінг салон Zooresort, зафіксовано (засобами фото-відеофіксації) за виконанням трудової функції адміністратора (робота за ноутбуком) працівницю ОСОБА_2 , яка допущена до роботи без укладення трудового договору. При цьому, ОСОБА_3 (працівниця ФОП ОСОБА_1 , яка прийнята на роботу згідно з наказом №18 від 01 квітня 2025 року) заборонила ОСОБА_2 спілкуватися з посадовими особами ЗМУ Державної служби з питань праці, мотивуючи це тим, що їх після першої перевірки проконсультували не відповідати на запитання без власниці. Відтак, ОСОБА_3 , як безпосередній керівник ОСОБА_2 , заборонила останній відповідати на запитання стосовно виконання нею трудової функції без укладення трудового договору, режиму роботи тощо, після чого ОСОБА_2 покинула робоче місце. В подальшому, ОСОБА_3 повідомила, що ОСОБА_2 стажується 3 дні під її особистим контролем. За даними реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 станом на 09.07.2025 09:24 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 не перебувала. Згідно з наданими в ході перевірки документами, працевлаштування ОСОБА_2 відбулось 09.07.2025 о 13 годині 39 хвилин, тобто після розпочатого заходу державного контролю. 3 вншенаведеного слідує, шо ОСОБА_2 допущена до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищенаведене, під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і надалі має місце порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч.4 ст. 24 КЗпП України, що полягає у повторному фактичному допуску Бублик 1ванни до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Також в ході перевірки встановлено, що згідно з пунктом 2.2. Розділу 2 «Режим роботи та відпочинку» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ФОП ОСОБА_1 , затверджених ФОП ОСОБА_1 від 7 грудня 2024 року, визначено робочий графік для працівників, а саме: 10-20:00 понеділок - п`ятниця, 10-19:00 субота, 10-19:00 неділя. При цьому, в табелях обліку робочого часу за червень-липень 2025 року проставлено відмітки « 8» год. та відмітки «вв» - вихідні дні, що суперечить режиму роботи, визначеному Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Іншої тривалості робочого дня в табелях обліку робочого часу не відображено. Графіки змінності (чергування) у ФОП ОСОБА_1 відсутні. Правилами внутрішнього трудового розпорядку визначено для працівників: Перерва на відпочинок і харчування з 13.00 до 14.00 та згідно графіка змінності, що фактично стосовно працівників ФОП ОСОБА_1 не застосовується. В табелях обліку робочого часу за червень- липень 2025 року адміністратору ОСОБА_3 проставлено відмітки «вв», тобто вихідні дні: 1, 2, 7, 8, 12, 17, 18, 22, 27 червня та 1, 2, 7, 8 липня. В інші дні проставлено відмітки « 8» год. Інші адміністратори в цей час не були працевлаштовані. Хто виконував обов`язки адміністратора у вищеперелічені дні в табелях обліку робочого часу не відображено. При цьому, в ході перевірки адміністратором ОСОБА_3 повідомлено, що її робочий час триває з 10:00 по 20:00 щодня, так як зараз шукають на посаду іншого адміністратора. Наведене свідчить, що ФОП ОСОБА_1 проставлено недостовірні дані в табелях обліку робочого часу працівників в частині тривалості щоденної роботи працівника та відсутності/присутності працівника на роботі (проставлення вихідних днів).
Повідомленнями про одержання документів від 21 липня 2025 року № ЗХ/3.1/12437-25 та № ЗХ/3.1/12434-25 ФОП ОСОБА_1 повідомлено про те, що уповноваженою особою одержано акт, складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису від 30 квітня 2025 року № ЗХ/ЛВ/13708/023620/П. Також у даних повідомленнях зазначено, що акт заходу державного контролю, у ході якого виявлено порушення законодавства про працю, є підставою для накладення штрафу, передбаченого частиною другою статті 265 КЗпП України. Одночасно з повідомленнями про одержання документів Міжрегіональним управлінням на адресу позивача скеровано рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу, якими ФОП ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про накладення штрафу відбудеться 21 серпня 2025 року в приміщенні Міжрегіонального управління за адресою м. Львів, пл. Міцкевича, 8. Вказані листи надіслано на адресу позивача 21 липня 2025 року.
Також 01 серпня 2025 року о 10 год. 30 хв. посадовою особою Міжрегіонального управління складено протокол про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/22071/023623/ПТ, на підставі якого та доданих до нього матеріалів справи про адміністративне правопорушення того ж дня, 01 серпня 2025 року, винесено постанову №ЗХ/ЛВ/22071/023623/ПТ/ПС про притягнення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення статті 188-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360,00 грн.
В подальшому за результатами розгляду матеріалів справи уповноваженою посадовою особою встановлено наявність повторного, протягом двох років з дня виявлення порушення, порушення вимог частини першої статті 21 та частини четвертої статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413, у зв`язку з чим, на підставі абзацу 3 частини другої статті 265 КЗпП України винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ТД-ФС від 21 серпня 2025 року, якою ФОП ОСОБА_1 притягнуто до фінансової відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) гривень.
Окрім того, під час розгляду справ про накладення штрафу посадовою особою встановлено наявність повторного, протягом року з дня виявлення порушення, порушення вимог частини першої статті 7 Закону України № 2136-IX від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а тому на підставі абзацу 11 частини другої статті 265 КЗпП України винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ІП-ФС від 21 серпня 2025 року, якою ФОП ОСОБА_1 притягнуто до фінансової відповідальності шляхом накладення штрафу у розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) гривень.
Не погоджуючись із висновками акту перевірки та винесеними постановами, вважаючи їх безпідставними та такими, що не відповідають вимогам закону, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Судом також встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 29 вересня 2025 року у справі № 461/6627/25, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026, скасовано постанову головного державного інспектору відділу з питань праці південного регіону Управління інспекційної діяльності у Львівській області Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Мицака О.О. у справі про адміністративне правопорушення №ЗХ/ЛВ/22071/023623/ПТ/ПС від 01.08.2025, якою фізичну особу підприємця ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-6 КУпАП, а провадження у справі закрито. Суди дійшли висновку, що відповідачем не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови № ЗХ/ЛВ/22071/023623/ПТ/ПС від 01.08.25 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за ст. 188-6 КУпАП через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП.
При вирішенні спору суд керується таким.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.
Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі – Закон № 877-V).
Відповідно до положень абзацу першого частини першої статті 1 Закону 877-V державний нагляд (контроль) – це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Державний нагляд (контроль) здійснюється, зокрема, за принципом орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності (абзац 16 частини першої статті 3 Закону 877-V).
Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. 
Частиною сьомою статті 2 Закону № 877-V передбачено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої-восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої-чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої-четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону. 
Статтею 4 цього Закону встановлені загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю), зокрема такі.
Державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом (частина перша).
Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку (частина третя).
Органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу (частина восьма).
Невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом (частина дев`ята).
Посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом (частина десята).
Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи (частина одинадцята).
При здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів (частина п`ятнадцята).
Статтею 6 Закону № 877-V визначено особливості здійснення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю). Так, абзацом 4 частини першої статті 6 Закону № 877-V передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю). Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Частиною другою статті 6 Закону № 877-V передбачено, що проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 877-V суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю). Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 877-V строк здійснення позапланового заходу не може перевищувати десяти робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланового заходу не допускається.
Частиною першою статті 7 Закону № 877-V передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Згідно з частиною третьою статті 7 Закону № 877-V у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).
Відповідно до частини восьмої статті 7 Закону № 877 припис – обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відповідно до статті 8 Закону №877-V орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право: вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, які перешкоджають здійсненню державного нагляду (контролю); відбирати зразки продукції, призначати експертизу, одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом; надавати (надсилати) суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень і недоліків; застосовувати санкції до суб`єктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 877 невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.
Частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Відповідно до пункту 4 Положення №96 Державна служба України з питань праці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Згідно з пунктом 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Міжрегіональне управління є територіальним органом Держпраці і було утворене постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 14 «Деякі питання територіальних органів Державної служби з питань праці». 
Статтею 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, яку ратифіковано Законом №1985-IV від 08 вересня 2004 року (далі - Конвенція №81) передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися в тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків. 
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці як територіальний орган Держпраці уповноважене на здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю фізичними особами-підприємцями, за наслідками яких складати акти перевірок та за наявності порушень - приписи про їх усунення, а також вживати заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності
Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 4 вересня 2020 року у справі № 824/601/18, 30 березня 2021 року у справі № 380/1563/20, від 11 листопада 2021 року у справі № 560/3317/19, від 2 червня 2022 року у справі №580/534/20, від 5 липня 2022 року у справі №522/3740/20, від 26 липня 2022 року у справі №200/9683/20-а та від 1 листопада 2022 року у справі №640/6452/19.
Суд зазначає, що Міжрегіональним управлінням дотримано встановлену чинним законодавством процедуру проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у період з « 09» липня 2025 року по « 10» липня 2025 року, чого позивач в позовній заяві не заперечує.
Як з`ясовано судом, підставою для притягнення позивача до відповідальності шляхом накладення штрафу згідно з оскаржуваними постановами є наявність повторного, протягом двох років з дня виявлення порушення, порушення вимог частини першої статті 21 та частини четвертої статті 24 КЗпП України, вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413, та наявність повторного, протягом року з дня виявлення порушення, порушення вимог частини першої статті 7 Закону України № 2136-IX від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». 
Отже, спірним питанням в даному випадку є те, чи виявлені уповноваженими особами Міжрегіонального управління під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ФОП ОСОБА_1 та зафіксовані в Акті перевірки від 10 липня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623 порушення щодо невиконання вимог пункту 1 припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року (порушення частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України), а також пункту 5 припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року (порушення частини першої статті 7 Закону №2136) є повторними, оскільки позивача притягнуто до відповідальності на підставі абзаців 3 та 11 частини 2 статті 265 КЗпП України саме за повторність вчинених правопорушень.
Суд зазначає, що відповідно до абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків (крім випадків, якщо платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків є сам працівник) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Абзацом 3 частини другої статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність за вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення- у тридцятикратному розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Також відповідно до абзацу 10 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - дев`ятим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення, а згідно з абзацом 11 частини другої статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність за вчинення порушення, передбаченого абзацом десятим цієї частини, повторно протягом року з дня виявлення порушення - у двократному розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.
За доводами контролюючого органу оскільки за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки у період з 29 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року встановлено порушення вимог частини першої статті 21, частини четвертої статті 24, пункту 3 частини першої статті 29, пункту 5 частини першої статті 29, пункту 9 частини першої статті 29 КЗпП України; частини першої статті 7, абзацу четвертого частини першої статті 12 Закону № 2136, про що зафіксовано в акті перевірки від 30 квітня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620 та приписі про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 усунути порушення та забезпечити додержання норм законодавства про працю, а саме вимог частини першої статті 21 КЗпП України, частини четвертої статті 24 КЗпП України, пункту 3 частини першої статті 29 КЗпП України, пункту 5 частини першої статті 29 КЗпП України, пункту 9 частини першої статті 29 КЗпП України, частини першої статті 7 Закону України № 2136-IX від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі – Закон № 2136-IX) та абзацу 4 частини першої статті 12 Закону № 2136-IX у строк до 20 червня 2025 року, і такий є чинним, виявлені під час позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ФОП ОСОБА_1 уповноваженими особами Міжрегіонального управління невиконання вимог пункту 1 припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року (порушення частини першої статті 21, частини четвертої статті 24 КЗпП України), а також пункту 5 припису №ЗХ/ ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року (порушення частини першої статті 7 Закону №2136), що зафіксовано в Акті від 10 липня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623, є повторним порушенням вимог вказаного законодавства.
Водночас за доводами позивача в спірному випадку відсутня повторність, як обов`язкова складова для притягнення до відповідальності за вищевказаною статтею, оскільки за результатами розгляду протоколів про адміністративне правопорушення від 22.05.2025 №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П/ПТ та від 22.05.2025 №ЗХ/ЛВ/13708/023620/ П/1ПТ, складених на підставі припису №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30.04.2025, судові провадження були закриті в зв`язку з відсутністю в діях ФОП ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, а тому у ФОП ОСОБА_1 не було первинного правопорушення, до відповідальності відповідачем вона не притягувалася.
Надаючи оцінку вказаним доводам суд зазначає, що питання притягнення до відповідальності за абзацом третім частини другої статті 265 КЗпП України, тобто за ознакою повторності вже було предметом дослідження Верховного Суду (постанова від 23.06.2023 у справі №300/377/22), за результатами якого касаційний суд дійшов висновку, що застосування до правопорушника санкції, передбаченої абзацом третім частини другої статті 265 КЗпП України можливе лише за сукупності таких умов:
- правопорушення роботодавця полягає у фактичному допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків;
- за правопорушення, вказане в абзаці другому частини другої статті 265 КЗпП України, на роботодавця було накладено штраф у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовано попередження;
- роботодавцем вчинене порушення, передбачене абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення;
- повторюваністю вважається тоді, якщо роботодавця було притягнуто до відповідальності тільки за правопорушення, вказане в абзаці другому частини другої статті 265 КЗпП України, а не в інших нормах КЗпП України, КУпАП чи інших нормативно-правових актах.
На переконання суду вказаний висновок є релевантним і до застосування відповідальності за абзацом 11 частини 2 статті 265 КЗпП України.
Як встановлено судом під час здійснення первинного позапланового заходу державного нагляду (контролю) у період з 29 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року відповідачем встановлено порушення вимог частини першої статті 21, частини четвертої статті 24, пункту 3 частини першої статті 29, пункту 5 частини першої статті 29, пункту 9 частини першої статті 29 КЗпП України; частини першої статті 7, абзацу четвертого частини першої статті 12 Закону № 2136, що зафіксовано в приписі та акті перевірки. Водночас доказів притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, вказане в абзаці другому та абзаці десятому частини другої статті 265 КЗпП України (в спірному випадку вимог іншого закону, а саме частини першої статті 7, абзацу четвертого частини першої статті 12 Закону № 2136) відповідачем суду не подано, а судом не встановлено.
Доводи відповідача про встановлення порушення вимог частини першої статті 21 КЗпП України, частини четвертої статті 24 КЗпП України, пункту 3 частини першої статті 29 КЗпП України, пункту 5 частини першої статті 29 КЗпП України, пункту 9 частини першої статті 29 КЗпП України, частини першої статті 7 Закону України № 2136-IX від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та абзацу 4 частини першої статті 12 Закону № 2136-IX в акті перевірки від 30 квітня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620 та приписі про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗХ/ЛВ/13708/023620/П від 30 квітня 2025 року, яким зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 усунути такі порушення та забезпечити додержання норм законодавства про працю у строк до 20 червня 2025 року, суд оцінює критично, оскільки за висновками касаційного суду застосування до правопорушника санкції, передбаченої абзацом третім частини другої статті 265 КЗпП України можливе лише за сукупності умов, зокрема, саме притягнення до відповідальності за аналогічне порушення, а не лише факту його виявлення.
Про притягнення до відповідальності за первинне порушення вимог абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України свідчить і аналіз самої норми, якою передбачено відповідальність у вигляді попередження, а за первинне порушення вимог абзацу 10 частини другої статті 265 КЗпП України - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.
Наведене свідчить про безпідставність доводів відповідача про те, що законодавець не пов`язує повторність із фактом первинного притягнення особи до відповідальності, а визначає її через сам факт виявлення порушення, тобто акт заходу державного нагляду (контролю), у якому зафіксовано порушення, є юридичною підставою для обчислення строку повторності.
Судом також з`ясовано та сторонами не заперечується, що відповідачем під час здійснення первинного позапланового заходу державного нагляду (контролю) у період з 29 квітня 2025 року по 30 квітня 2025 року також складено протокол про адміністративні правопорушення від 22.05.2025, якими виявлено порушення законодавства про працю, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.
Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року у справі №260/1743/19 «фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 КЗпП України та частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу «non bis in idem» як складового елементу принципу верховенства права.
Об`єднана палата Верховного Суду сформувала правовий висновок відповідно до якого:
- штрафи передбаченні статтею 265 КЗпП України є заходами фінансової відповідальності, підстав відносити їх до заходів адміністративної відповідальності немає;
- фізична особа - підприємець, яка використовує найману працю, не може бути одночасно притягнута до відповідальності за частиною другою статті 265 КЗпП України та частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення в частині допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору у зв`язку з порушенням принципу «non bis in idem» як складового елементу принципу верховенства права.».
Вищевказаною постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду здійснено відступ від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі №814/2156/16. Висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2018 року у справі №814/2156/16 є подібними до тих, які викладені у постанові Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі №522/12566/18. 
Отже, оскільки під час первинної перевірки відповідачем було складено протокол про адміністративні правопорушення від 22.05.2025, яким притягнуто позивача до відповідальності за встановлене в акті від 30 квітня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620 порушення з кваліфікацією дій за частиною третьою статті 41 КУпАП, а не за абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, то підстави для кваліфікації встановленого актом від 10 липня 2025 року №ЗХ/ЛВ/13708/023620-ЗХ/ЛВ/22071/П023623 порушення позивачем за абзацом 3 частини другої статті 265 КЗпП України за ознакою повторність відсутні і з цих підстав.
При цьому суд зазначає, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 30 липня 2025 року у справі №465/4722/25 адміністративне провадження щодо ФОП ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 41 КУпАП, закрито на підставі пункту першого статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
З приводу зафіксованих в акті перевірки порушень щодо використання праці найманої особи без належного оформлення трудових відносин та не забезпечення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та обліку витрат на оплату праці, то суд не вбачає доцільності досліджувати їх на предмет наявності чи відсутності з огляду на встановлену відсутність повторності вчиненого правопорушення як підставу для притягнення до фінансової відповідальності згідно зазначених відповідачем норм.
За таких обставин постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/13708/023620 ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ТД-ФС від 21.08.2025 та №ЗХ/ЛВ/13708/023620 ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ІП-ФС від 21.08.2025 не відповідають критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, тому їх належить визнати протиправними та скасувати.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 2 статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування своєї позиції, не довів повторність здійснюваних правопорушень позивача у сфері організації трудових відносин, а тому приймаючи оскаржувані рішення, діяв протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, і цілями, на досягнення яких спрямоване таке рішення.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

вирішив:

адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл. Міцкевича, 8; ЄДРПОУ: 44778105) про визнання протиправним та скасування постанов задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/13708/023620 ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ТД-ФС від 21.08.2025.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЗХ/ЛВ/13708/023620 ЗХ/ЛВ/22071/П023623/ІП-ФС від 21.08.2025.
Стягнути з Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, пл. Міцкевича, 8; ЄДРПОУ: 44778105) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2048 (дві тисячі сорок вісім) грн 00 коп. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293,295 - 297 КАС України. із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 16.04.2026.

Суддя	Чаплик Ірина Дмитрівна