Справа № 157/1516/25 	Головуючий у 1 інстанції: Глинянчук В. Д. 	
Провадження № 22-ц/802/513/26  	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Прядун Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 28 січня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі – ТзОВ) «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 15 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі – ТзОВ) «Слон Кредит» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 1443138. Відповідно до умов кредитного договору ТзОВ «Слон Кредит» зобов`язалося надати позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
ТзОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором виконало та надало йому кредит у розмірі 10 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 . Строк кредиту становить 360 днів з 15 лютого 2024 року по 09 лютого 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів.
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 84 749,90 грн, з яких 9 999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 69 749,90 грн – заборгованість за процентами, 5 000 – штрафні санкції. 
24 грудня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та ТзОВ «Слон Кредит» був укладений договір факторингу № 24122024, за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором № 1443138 від 15 лютого 2024 року.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 у свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 91 499,90 грн, з яких 9 999,99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 69 749,91 грн – проценти, нараховані первісним кредитором, 11 750 грн – проценти, нараховані ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 47 календарних днів, а також просив стягнути з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, відповідно до частин 10, 11 статті 265 ЦПК роз`яснити органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3 проценти річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту фактичного виконання рішення суду пропорційно до залишку заборгованості аж до повного виконання судового рішення.
Заочним рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 28 січня 2026 року у цій справі позов ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задоволено частковою.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 у користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за договором № 1443138 від 15 лютого 2024 року, який укладений між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», у розмірі 60 574,89 грн, з яких сума основного боргу – 9 999,99 грн, проценти – 50 574,89 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 1 603,62 грн судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору при поданні позовної заяви.
Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 818,78 грн, залишено за позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».
У стягненні з ОСОБА_1 у користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 10 000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги відмовлено.
Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача в користь позивача 10 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також просив стягнути з відповідача в користь позивача 8 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки позивач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, то апеляційний суд відповідно до принципу диспозитивності не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини судового рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині свого рішення.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
У судове засідання учасники справи не з?явилися, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.
Позивач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справу, відповідач відмовився отримувати судову повістку.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання згідно з вимогами статті 247 ЦПК України не здійснювалося.
Відповідно до частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.  Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 16 квітня 2026 року – дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення з таких підстав.
Відмовляючи ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у стягненні з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач документально не підтвердив витрати на правничу допомогу відповідно до вимог статті 137 ЦПК України.
Проте такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з порушення вимог закону.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України (далі – Закон) «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як передбачено статтею 19 Закону, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).
Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 2 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як передбачено частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У частинах 4, 5, 6 статті 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У справі, що переглядається, судом встановлено, що під час розгляду справи у суді першої інстанції від відповідача заперечень щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу не надходило.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18.
Зазначена судова практика є незмінною.
У своїй позовній заяві ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» зазначало, що орієнтовний розмір витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, складає 10 000 грн, які позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 у свою користь. До позовної заяви позивачем доданий договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, заявку № 9997 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року від 14 липня 2025 року, акт № 9997 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року від 12 серпня 2025 року, ордер про надання правничої допомоги адвокатом Столітнім М. М. серії АІ № 196755 від 12 серпня 2025 року, рахунок на оплату № 9997-12/08-2025 від 12 серпня 2025 року. Згідно із зазначеним актом адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги згідно з договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року. Загальна сума гонорару по виконанню наданих юридичних послуг у суді першої інстанції складає 10 000 грн. У пункті 4.8. договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року сторони договору погодили, що клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно з узгодженим та підписаним актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішенням суду у справі законної сили (а. с. 15, 21, 22, 30, 82, 83).
Отже, позивачем надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Місцевий суд не звернув уваги на те, що у пункті 4.8. договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року сторони погодили, що оплата адвокатського гонорару буде здійснена в майбутньому. Можливість стягнення на користь позивача суми судових витрат на професійну правничу допомогу у разі, якщо умовами договору передбачено, що оплата адвокатського гонорару буде здійснена в майбутньому, а тому відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У пункті 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Крім того, згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційний суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 10 000 грн не відповідає засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, а тому колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до 4 000 грн. Такий розмір витрат відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що і-за порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, рішення суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 4 000 грн. 
Крім того, у поданій апеляційній скарзі позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» просив стягнути з ОСОБА_1 у свою користь 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Позивачем надано такі докази: договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, ордер на надання правничої допомоги адвокатом Крюковою М. В. серії АН № 1930459 від 09 березня 2026 року; звіт про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року від 06 березня 2026 року, платіжну інструкцію № 8294 від 06 березня 2026 року про сплату позивачем адвокату витрат у розмірі 8 000 грн за надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції. У звіті також зазначено, що адвокатом позивачу були надані наступні види правової допомоги: правова експертиза документів та складання апеляційної скарги, подання до суду апеляційної скарги. Тривалість робіт склала 4 години, вартість 8 000 грн. До суду апеляційної інстанції від відповідача заперечень щодо неспівмірності витрат не надходило.
Однак, визначений позивачем розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000 грн не відповідає загальним засадам цивільного законодавства та критеріям відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити цей розмір до 3 000 грн, ураховуючи також часткове задоволення апеляційної скарги позивача.
На переконання колегії суддів зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.
Заочне рішення Любешівського районного суду Волинської області від 28 січня 2026 року у цій справі в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 (дві тисячі) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді