СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Харків Справа №922/2841/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В., суддя Склярук О.І.

за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
за участю представників:
від позивача – не з`явився,
від відповідача – Кітченко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (вх.№2655Х від 11.12.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2841/25 (м. Харків, суддя Ємельянова О.О., повне рішення складено 17.11.2025)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ», м. Одеса,
до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, м. Xapків,
про стягнення 2 355 420,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради про стягнення заборгованості за договором про закупiвлю робiт № 768 вiд 27.09.2021 року у розмiрi 2 355 420,00 грн. що є еквiвалентом 62013,46 дол. США на 29.12.2023 року.
Також, до стягнення заявлені судові витрати.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 позов задоволено.
Стягнуто з Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» заборгованість за договором про закупiвлю робiт №768 вiд 27.09.2021 року у розмiрi 2 355 420,00 грн. судовий збір у розмірі 35 331,30 грн.
Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить задовольнити апеляційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради та скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2841/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» відмовити у повному обсязі; судові витрати покласти на позивача.
В обґрунтування апеляційної скарги Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради вказує про те, що:
- предметом укладеного між сторонами договору будівельного підряду є результат роботи – закінчені роботи, відповідно до проекто-кошторисної документації та виконаних у відповідності з вимогами будівельних норм та правил, графіків виконання робіт, з угодженим переліком робіт, виконуваних за цим договором, визначеному як 1 робота на загальну вартість 5 600 000 грн 00 коп;
- сторонами не було погоджено змін обсягів виконання робіт та їх загальної вартості;
- при порівнянні об`ємів робіт, що вказані у Локальному кошторисі на будівельні роботи до Договору та Акті приймання виконаних будівельних робіт виявлено розбіжності у виконанні робіт. Тобто, роботи виконанні не в повному обсязі та є лише частиною робіт, передбачених Договором. Тому позивач не може вважатися таким, що належним чином виконав свій обов`язок щодо передачі виконаних робіт, а відповідач не є таким, що зобов`язаний оплатити відповідну частину робіт. Умовами договору, укладеного між сторонами у цій справі не передбачено авансові чи поетапні проміжні платежі. Положення Договору підряду про те, що виконані роботи приймаються на підставі актів виконаних робіт (КБ-2в, КБ-3) (пункт 4.1), на підставі яких замовник здійснює оплату (пункт 4.1), враховуючи норми ст.854,875,879 ЦК України, не кореспондують обов`язку останнього оплатити відповідну частину виконаних робіт; посилаючись на факт виконання робіт, судом взагалі не враховано відсутність виконаня обсягу робіт.
- якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Сам по собі факт передання підрядником замовнику окремих видів робіт, якщо при цьому не відбулося остаточної здачі предменту підряду, не викликає у замовника грошового зобов`язання перед підрядником і, відповідно, на стороні підрядника не виникає права вимагати таке виконання;
- суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні посилається на висновок експерта №07/02/24 від 04.06.2025 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, проте матеріали справи №922/2841/25 не містять вказаного висновку, а тому такий висновок не може бути належним, достовірним та допустимим доказом у цій справі. Висновками будівельно-технічної експертизи №07/02/25 від 04.06.2025 та судової економічної експертизи №02/02-25 від 14.06.2025 встановлювався факт фактично виконаних робіт відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 — грудень 2023 р. №КБ-2в №1 від 19.12.2023 за спірним Договором, проте вказаними експертними висновками не встановлено відповідність обсягів та якості робіт проєктно-кошторисній документації до спірного Договору, що не підтверджує реальність виконаних робіт. Зазначені висновки не є належними та допустимими доказами реального виконання навіть частини робіт. Неможливо встановити якість, обсяги та вартість ремонту об`єкта «Капітальний ремонт вул. Дружби Народів 277, 279, відповідності виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій державним стандартам і технічним умовам, що передбачено Договором про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021. 
- судом першої інстанції не було враховано, що договором підряду не передбачено обов`язок замовника прийняти окремі етапи та/або окремі види робіт, виконані до повного виконання підрядником всього визначеного проектно-кошторисного документацією обсягу робіт зі сплатою вартості таких робіт та обов`язок щодо сплати виконаних робіт у Замовника виникає після виконання підрядником всього переліку робіт, передбачених проектно-кошторисною документацією, за умови їх прийняття Замовником або відсутності обґрунтуваних заперечень щодо їх прийняття;
- у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують що відповідач здійснював приймання виконаних робіт на виконання умов договору, та відсутні докази одержання замовником повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, що є підставою для негайного початку прийняття робіт;
- позивачем не доведено, що замовник відмовився від підписання актів, оскільки відмова є свідомою дією небажання прийняти вже оглянуті роботи;
- актів виконаних робіт з технічного нагляду до Департаменту не надходило, роботи, передбачені в акті приймання є лише частиною робіт, відмітки уповноваженої особи, що здійснює контроль та технічний нагляд у вказаних актах відсутні, а тому позивач не може вважатися таким, що належним чином виконав свій обов`язок щодо передачі викновчих робіт, причини утворення недоліків на об`єкті «Капітальний ремонт вул. Дружби Народів 277, 279», що виявлені під час візуального обстеження, встановити не можливо, а виконані роботи мають бути виконані відповідно до проєктно-кошторисної документації та у відповідності до будівельних норм та правил, державним стандартам і технічним умовам, у Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради відсутній обов`язок щодо оплати таких робіт;
- ураховуючи положення статтей 875, 877, 882 ЦК України та висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, саме позивач (підрядник) має довести реальність виконання робіт за договором про закупівлю робіт відповідно до проєктно-кошторисної документації.
Системою автоматизованого розподілу справ відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 для розгляду справи №922/2841/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Россолов В.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (вх.№2655Х від 11.12.2025) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2841/25. Витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2841/25.
22.12.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №922/2841/25 (вх.№14716).
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№15004 від 30.12.2025), в якому останнє просить апеляційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 по справі №922/2841/25 залишити без задоволення; судові витрати покласти на апелянта – Департамент будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (ЄДРПОУ 34861610).
В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» вказує про те, що:
- предметом договору № 768 від 27.09.2021 є обсяг (комплекс) робіт з комплексного відновлення та підвищення транспортно-експлуатаційних характеристик дороги за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 277, 279. Зазначене, додатково підтверджується підписаними Підрядником та Замовником «Локальними кошторисами на будівельні роботи № 02-001-001», які являються частиною проєктно-кошторисної документації до договору №768 та його невід`ємним додатком, у яких містяться зазначення про те, що обсяг робіт за договором передбачає виконання: «Підготовчих робіт проїзної частини» (Розділ 1); «Робіт з улаштування бортових каменів» (Розділ 2); «Робіт з облаштування дороги» (Розділ 3); «Робіт з облаштування тротуарів» (Розділ 4); «Робіт з влаштування люків на дорозі» (Розділ 5); «Робіт з влаштування люків на тротуари» (Розділ 6); «Робіт з влаштування дощоприймальних колодязів (одинарних)» (Розділ 7);
- пунктами 4.7, п.п. 6.1.1, п.п. 6.1.3.1, п.п. 6.1.2 Договору № 768 визначено обов`язок Замовника прийняти виконані Підрядником роботи, на підставі Актів виконаних робіт за формою КБ-2в та КБ-3, підписаних уповноваженими представниками Сторін та своєчасно і в повному обсязі оплатити їх. При цьому, жодним із зазначених пунктів договору, як і жодним іншим пунктом договору не передбачено того, що Замовником «приймаються виключно роботи виконані у повному обсязі», однак передбачено обов`язок Замовника«прийняти фактично виконані Підрядником роботи, згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3) та своєчасно і в повному обсязі оплатити їх».
- пунктом 98 Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, у свою чергу визначено, що оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду та може здійснюватися як після прийняття замовником закінчених робіт (об`єкта будівництва), так і поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт, а також шляхом здійснення Замовником авансових платежів з визначенням порядку його використання, якщо таке передбачене у договорі;
- висловивши твердження про відсутність у відповідача обов`язку по прийняттю виконаних ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» робіт за договором про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021 з підстав «не передбачено обов`язок замовника прийняти окремі етапи та/або окремі вид робіт, виконані до повного виконання підрядником всього визначеного проектно-кошторисною документацією обсягу робіт зі сплатою вартості таких робіт» представник відповідача фактично визнав факт часткового виконання ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» робіт за договором № 768 від 27.09.2021 та безпідставну відмову Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради від їх прийняття;
- Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, як замовником за договором про закупівлю робіт № 768 від 27.09.2021, протягом існування взаємовідносин за договором, жодного разу не підіймалося питання про його розірвання та про припинення обумовлених договором взаємовідносин із ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ», а навпаки, виявлено бажання та укладено 01.11.2022 із ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» додаткову угоду №2 до договору №768, згідно якої продовжено строк дії договору №768 від 27.09.2021 з 31 грудня 2022 року до 31 грудня 2023 року, та в частині розрахунків - до повного виконання зобов`язань за вказаним договором;
- про визнання Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, як Замовником, факту реального виконання ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» обумовлених договором № 768 робіт, свідчить наявне листування, що мало місце протягом вересня-листопада 2023 року;
- будь-яких актів фіксації виявлених при прийомі виконаних підрядником будівельних робіт недоробок або дефектів, представниками замовника не складалося;
- висновки експертів були подані разом з позовною заявою та є в матеріалах справи №922/2841/25. Отже, обсяги та вартість фактично виконаних робіт позивачем підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами. Посилання представника відповідача на число висновку експерта 24 замість 25 в тексті рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025, який є одруком явним та очевидним, та вказувати із-за одруку, що матеріали справи не містять будівельно-технічної експертизи за висновком експерта № 07/02/25 від 04.06.2025, а тому має вважатись неналежним доказом, є хибним.
- відповідно до п. 5.5 укладеного між ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» та Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради договору про закупівлю робіт № 768 від 27.09.2021 безпосередньо на замовника або на залучену ним особу, покладено обов`язок по здійсненню контролю та технічного нагляду за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій – державним стандартам і технічним умовам;
- в Акті обстеження капітального ремонту внутрішньоквартальних доріг та тротуарів № 3/18-09 від 18.09.2024 в рамках огляду комісією відсутні будь-які зазначення про безпосереднє місце, у якому було виявлене «значні руйнування асфальтобетонного покриття тротуару», а до самого акту не було долучено схематичного зображення місцевості у якій відбувався «огляд». Додана представником відповідача «фототаблиця» датована 23.09.2025 по вул. Соборності України, 279, невідомо де зроблена, ні ким не підписана, та яке має відношення до Акту №3/18-09 від 18.09.2024. Окрім того до Акту № 3/18-09 від 18.09.2024 вказаний додаток фотоматеріал на 10 арк., проте його до відзиву та апеляційної скарги додано не було. Окрім того, в результаті обстеження Акту № 3/18-09 від 18.09.2024 зазначено: «Вважаємо доцільним проведення більш детального обстеження об`єкту з метою виявлення причин утворення вищезазначених недоліків», проте комісійних досліджень з викликом позивача або експертних досліджень за рік від дати акту здійснено не було. Вищезазначене вказує на фіктивний характер проведеного представниками відповідача «огляду», що був здійснений з метою ухилення від прийняття належно виконаних ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ», згідно спіроного договору;
- стосовно якості виконаних робіт, ці роботи підтверджується належними та достовірними доказами, а саме: актом підтвердженням виконаних робіт від 29.12.2023 року, актами надання послуг №3388 від 29.12.2023 року, №3392 від 29.12.2023 року, видатковими накладними, паспортами якості, викладеними схемами та об`ємами робіт, актами закриття прихованих робіт.
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» надійшла заява (вх.1521 від 05.02.2026), якою останнє повідомило суд, що у судовому засіданні 09.02.2026 о 10:45 у приміщенні суду представляти інтереси ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» буде адвокат Джевага Сергій Вікторович (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХВ №002578 від 14.09.2022 року), уповноважений на представництво Ордером серії АХ №1207000 від 03 вересня 2024 року.
09.02.2026 від ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх.1577) у зв`язку з терміновим направленням представника у службове відрядження до м. Києва з 07.02.2026 по 10.02.2026, а також з причини військової агресії російської федерації проти України та постійними обстрілами енергетичної інфраструктури, неможливістю забезпечити на час судового засідання стабільний сигнал інтернет-зв`язку та належну участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (вх.№1577 від 09.02.2026), колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.
Згідно з частиною 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно з пунктом 5 резолютивної частини ухвали Східного апеляційного господарського суду від 22.01.2026 про призначення справи до розгляду на 09.02.2026 явку представників учасників справи визнано необов`язковою.
За змістом статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто або через представника. Особиста участь особи у справі не позбавляє її права мати в цій справі представника. При цьому кількість представників, яким надається право представляти особу у судовому процесі, законодавчо не обмежена.
Отже, у разі неможливості представника учасника справи взяти участь у судовому засіданні, такий учасник не позбавлений права взяти участь у судовому засіданні особисто чи призначити іншого представника.
Заявником клопотання також не вказано яким саме чином неявка представника учасника справи унеможливить розгляд даної справи. Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.
Зважаючи на те, що правова позиція позивача викладена у відзиві на апеляційну скаргу, а явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи та можливість розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні за наявними матеріалами справи.
Ураховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, судом здійснено дії щодо їх належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, забезпечення судом реалізації учасниками судового процесу права приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, сприяння у наданні їм достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та поданні процесуальних документів, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи та зважаючи на те, що представник відповідача щодо вирішення питання про відкладення розгляду справи у зв`язку з надходженням відповідного клопотання від позивача зазначив про розсуд суду, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи в даному судовому засіданні.
Присутній представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу в порядку статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступні обставини.
Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2021 між Департаментом будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (відповідач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ростдорстрой" (позивач, підрядник) було укладено договір про закупівлю робіт № 768.
Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що підрядник зобов`язується виконати роботи з Капітального ремонту вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари): ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015: 45233000-9 - Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проектно-кошторисної документації та тендерної документації, а замовник - прийняти та оплатити ці роботи.
Згідно з пунктами 3.1-3.3 договору, сторони погодили, що ціна цього договору становить 5 600 000,00 грн. у т.ч. ПДВ – 933 333,33 грн. Ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Структура договірної ціни є динамічною і визначається у відповідності ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правил визначення вартості будівництва", затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України з урахуванням доповнень та змін, затверджених наказом Мінрегіонбуду України та положень Загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 року № 668 в межах обсягів асигнувань, визначених за результатами тендерів.
Розрахунки проводяться шляхом оплати замовником на підставі актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін. Розрахунки здійснюються у формі післяоплати протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з моменту підписання документів, зазначених у пункті 4.1. договору, у разі якщо відповідні бюджетні кошти надійшли на рахунок замовника (пункти 4.1. - 4.2 договору).
Пунктом 4.7. договору, сторони погодили, що замовник приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається підрядником уповноваженому представнику замовника.
Якщо роботи виконані підрядником з недоробками і дефектами, що зафіксовано відповідним актом при прийомі виконаних робіт, замовник може відстрочити оплату цих робіт. На протязі встановлених цим актом строків підрядник повинен усунути виявлені порушення і після цього замовник перераховує утримані суми (пункт 4.9. договору).
Згідно пункту 4.10. договору, фінансування робіт здійснюється у 2021 році згідно «Програми розвитку і реформування житлово – комунального господарства м. Харкова на 2011 0 2025 рр.», затвердженою рішенням 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року № 328/10 (зі змінами) і складає 9 921,90 грн. у т.ч. ПДВ – 1 653,65 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету. Для виконання усіх обсягів робіт за договором замовник здійснює уточнення плану фінансування на поточний рік із урахуванням виконання дохідної частини бюджету міста.
Джерело фінансування – кошти бюджету Харківської міської територіальної громади (пункт 4.11. договору).
Пунктом 5.1. договору визначено, що строк виконання робіт: до 31 грудня 2022 року. Початок робiт: листопад 2021 року. Завершення робiт: грудень 2022 року згiдно графiка виконання робiт.
Місце виконання робіт є 61183, Україна, Харківська обл., м. Харків. вул. Дружби Народів, 277, 279 (пункт 5.2. договору).
Замовник або залучена замовником особа здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій – державним стандартам і технічним умовам (пункт 5.5. договору).
Пунктом 5.7. договору, сторони погодили, що приймання – передача в експлуатацію закінчених робіт (об`єкта ремонту) буде виконуватися згідно з вимогами Загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 року № 668, Постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року та інших нормативних актів, що регламентують приймання закінчених об`єктів в експлуатацію.
Між сторонами було погоджено додаток № 2 до договору, а саме календарний графік виконання робіт з капітального ремонту вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари); ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС:ДК 021:2015:45233000-9 – Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг), додаток № 3 до договору, а саме план фінансового будівництва у 2021 році.
Також між сторонами було погоджено договірну ціну, локальний кошторис на будівельні роботи № 01-001-001, відомість ресурсів, розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошториса № 02-001-001, рахунок № П145, рахунок № 5 кошторисний прибуток, розрахунок № 6 кошти на покриття адміністративних витрат будівельних організацій.
03.12.2021 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 пунктом 1 якої, сторони погодили, що обсяг фінансування у 2021 році зменшується на 9921,90 грн., у т.ч. ПДВ – 1 653,65 грн. Внесено зміни у Розділ IV «Порядок здійснення оплати» пункт п. 4.10. викласти в новій редакції: 4.10. Фінансування робіт здійснюється у 2021 році згідно «Програми розвитку і реформування житлово-комунального господарства м. Харкова на 2011-2025р.р.» затвердженою рішенням 49 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.10.2010 року № 328/10 (зі змінами) і складає 0,00 грн. у тому числі ПДВ – 0,00 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету. Для виконання всіх обсягів робіт за договором замовник здійснює уточнення плану фінансування на поточний рік з урахуванням виконання дохідної частини бюджету міста.
Пунктом 2- 4 додаткової угоди визначено, що календарний графік виконання робіт викласти у новій редакції. План фінансування будівництва викласти у новій редакції. Інші умови договору залишаються без змін.
01.11.2022 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 2. Пунктом 2 якої сторони зокрема погодили, що внести змiни у роздiл V. Виконання робiт. Згiдно з пунктом 5.8. договору на пiдставi пункry 4 частини 5 статті 41 Закону України вiд 25.12.2015 року № 922-УIII (зi змiнами) про продовження строку виконання робiт пункт 5.1 викласти у новiй редакцiї:
« 5.1. Строк виконання робіт: до 31 грудня 2023 року». Початок робіт: вересень 2021 року. Завершення робіт: грудень 2023 року згідно графіка виконання робіт.».
Пунктом 3 додаткової угоди внесено зміни у розділ Х. Строк дії договору. Згідно з пунктом 10.2. договору на підставі пункту 4 частини 5 статті 41 Закону України вiд 25.12.2015 року № 922-УIII (зi змiнами) про продовження строку дії договору пункт 10.1 викладено у новій редакції:
« 10.1. Договір про закупівлю укладається та набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2023 року, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань за цим договором». Для виконання усіх обсягів робіт за договором замовник здійснює уточнення плану фінансування на поточний рік із урахуванням виконання дохідної частини бюджету міста.
За твердженнями позивача, останнім на виконання умов договору у період жовтня 2021 року – грудня 2023 року було частково виконано роботи відповідно до умов договору, та було направлено на адресу відповідача лист від 08.09.2023 року вих. № 08/09-1-Х щодо технічного нагляду.
Відповідач у листі від 20.10.2023 року № 2050/0/66-23 зазначив, що останнім укладені відповідні договори на здійснення робіт з технічного нагляду з організації яких вони приймають на себе зобов`язання здійснити технічний нагляд за проведенням робіт з капітального ремонту. Також зазначено, що Департаментом будівництва та шляхового господарства надіслані листи до відповідних організацій щодо роботи з порушеного позивачем питання стосовно технічного нагляду.
Позивач на адресу відповідача направив лист від 15.11.2024 року вих. № 15/11-1-Х у якому, зокрема, зазначив про завершення виконання робіт за договором та просив забезпечити явку представників технічного нагляду на об`єкти за договором. Також зазначено, що у зв`язку із закінчення строків дії зазначених договорів, та у випадку невиконання своїх обов`язків з приймання виконаних об`ємів робіт, ТОВ «РДС» буде змушена звернутись до експертних установ для підтвердження об`ємів ним виконаних робіт та в судовому порядку вимагати компенсувати вартість експертних послуг разом зі стягненням вартості виконаних робіт ТОВ «ДС».
Позивачем було складено акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за жовтень 2021 року – грудень 2023 року від 29.12.2023 року на суму 2 355 420,00 грн, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за жовтень 2021 року – грудень 2023 року від 29.12.2023 року, які були направлені відповідачу відповідно до листа від 18.04.2025 року вих. № 27-юр-2025.
Проте, відповідач в порушення умов договору не підписав акт виконаних робіт та не здійснив розрахунку за виконані позивачем роботи, що стало причиною звернення позивача із відповідним позовом до суду.
За результатом розгляду позовної заяви судом першої інстанції прийнято рішення, яким позов задоволено та стягнуто з Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСТДОРСТРОЙ» заборгованість за договором про закупiвлю робiт № 768 вiд 27.09.2021 року у розмiрi 2 355 420,00 грн.
Судове рішення мотивоване тим, що укладений між сторонами договір за своєю природою є договором підряду, зобов`язання за яким регулюються главою 61 Цивільного кодексу України. Направлення позивачем відповідачу акту виконаних робіт разом із супровідним листом (вих. № 27-юр-2025 від 18.04.2025 року) є належним способом повідомлення останнього про готовність позивача до передачі закінчених робіт, а тому відповідно до вимог статті 882 Цивільного кодексу України відповідач як замовник мав негайно приступити до прийняття робіт після отримання такого повідомлення. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача будь-яких обґрунтованих заперечень щодо підписання вказаних документів. Також, судом звернуто увагу на положення пункту 6.2.1 договору, за якими замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання підрядником робіт, зазначених у календарному графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору, повідомивши його про це у десятиденний строк. Проте, у справі відсутні повідомлення відповідача про розірвання договору з підстав неналежного виконання підрядником обумовлених цим договором робіт, що свідчить про фактичну відсутність претензій з боку відповідача. При цьому, основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Отже чинним законодавством визначено обов`язок замовника щодо здійснення оплати фактично виконаних підрядником робіт. Сама по собі відсутність підписаного сторонами акту виконаних робіт не може бути підставою для відмови від оплати фактично виконаних робіт. Жодною умовою договору не передбачено застереження, що така оплата здійснюється лише після виконання підрядником всього комплексу робіт, передбачених договором. Крім того, відповідно до умов пункту 5.5. договору замовник або залучена замовником особа здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій – державним стандартам і технічним умовам. У разі відмови замовника підписати акт приймання-передачі виконаних робіт підставою для нездійснення оплати виконаних за цим актом робіт може бути лише наявність недоліків (недоробок та дефектів) таких робіт при їх прийнятті, про що складається акт відповідно пункту 4.9. договору або визнання акту приймання-передачі виконаних робіт недійсним в порядку 4 статті 882 Цивільного кодексу України, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими. При цьому, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано обґрунтованої відмови від підписання актів виконаних робіт на суму 2 355 420,00 грн, самі лише посилання на обставино які не підтверджені належними та допустимими доказами у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України не можуть бути підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України (далі – ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Нормами частини першої статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між сторонами на підставі Договору про закупівлю робіт. Аналізуючи зміст спірного Договору, колегія суддів зазначає, що за своєю правовою природою останній є договором будівельного підряду.
Правовідносини підряду врегульовані главою 61 ЦК України.
Так, частиною 1 ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до частин 1,3 статті 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Відповідно до частин першої, другої статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Згідно з ч. 1 статті 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
У відповідності до статті 530 ЦК України також визначено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
Відповідно до частин 1, 2 статті 882 Цивільного кодексу України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України встановлено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З аналізу викладених норм вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов`язок підрядника виконати певну роботу відповідає обов`язку замовника цю роботу прийняти та оплатити.
За умовами спірного Договору сторони погодили, що підрядник зобов`язується виконати роботи з Капітального ремонту вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари): ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015: 45233000-9 - Будівництво, влаштовування фундаменту та покриття шосе, доріг) відповідно до проектно-кошторисної документації та тендерної документації, а замовник - прийняти та оплатити ці роботи (пункт 1.1.).
Відповідно до умов пунктів 4.1., 4.2 спірного Договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником на підставі актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3), підписаних уповноваженими представниками сторін. Розрахунки здійснюються у формі післяоплати протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з моменту підписання документів, зазначених у пункті 4.1. договору, у разі якщо відповідні бюджетні кошти надійшли на рахунок замовника.
Пунктами 6.1.1., 6.1.2. Договору встановлено, що замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи; приймати виконані роботи згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).
Як убачається зі змісту листа позивача вих. №27-юр-2025 від 18.04.2025, ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» повторно направило на адресу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради для підписання та оплати документи, складені за результатами виконання робіт за Договором про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021, а саме:
– Акт підтвердження виконання робіт, виконаних у період з жовтня 2021 року по грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року;
– Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за жовтень 2021 року – грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року на суму 2 355 420,00 грн (з ПДВ);
– Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 за жовтень 2021 року – грудень 2023 року від 29 грудня 2023 року на суму 2 355 420,00 грн (з ПДВ), а також документи, що підтверджують фактичне виконання зазначених робіт.
Зазначений лист з додатками було направлено відповідачу цінним листом та вручено 30.04.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься у матеріалах справи (т. 2, а.с. 129– 131).
Водночас відповідач отримані документи зі свого боку не підписав, мотивованої відмови від їх підписання не надав, а також не висловив будь-яких зауважень щодо обсягу, якості чи строків виконання робіт.
При цьому у матеріалах справи відсутні докази наявності у відповідача обґрунтованих заперечень щодо підписання вказаних документів або повідомлень про виявлені недоліки виконаних робіт.
Крім того, відповідно до пункту 6.2.1 Договору замовник має право достроково розірвати договір у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання підрядником робіт, передбачених календарним графіком виконання робіт, що є невід?ємною частиною Договору, за умови письмового повідомлення підрядника у десятиденний строк.
Разом з тим у матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення відповідача про розірвання Договору з підстав неналежного виконання підрядником робіт, що свідчить про відсутність у відповідача претензій до виконання позивачем договірних зобов?язань та підтверджує фактичне прийняття результатів виконаних робіт.
Натомість відповідач вважає, обов`язок зі сплати виконаних робіт у Замовника виникає після виконання Підрядником всього переліку робіт, передбачених проектно-кошторисною документацією, за умови їх прийняття Замовником або відсутності обґрунтованих заперечень щодо їх прийняття.
Колегія суддів зазначає, що статтею 853 ЦК України встановлюється обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові; якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі (частина перша даної статті).
Наведені норми містять презумпцію обов`язку замовника здійснювати приймання роботи з його засвідченням актом або іншим документом, що фіксує факт прийняття роботи. Крім того, на замовника покладається обов`язок оглянути виконані роботи. Зазначення такого огляду полягає у тому, що він дозволяє виявити можливі недоліки виконаної роботи.
Так, відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
У частині четвертій статті 879 ЦК України визначено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Згідно з частиною четвертою статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
У судовій практиці стосовно акта виконаних робіт, підписаного однією стороною, усталеною є правова позиція, викладена в пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/7446/18, та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2022 у справі №916/693/21, від 14.07.2021 у справі №911/1981/20, від 20.04.2021 у справі №905/411/17, від 17.03.2021 у справі №910/11592/19, від 15.10.2019 у справі №921/262/18, відповідно до якої передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.
Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.
За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.
Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт/послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.
Таких висновків також дотрималася і Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21.
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2022 у справі № 913/703/20 також зазначено, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. У такому разі генпідрядник повинен довести, що він надсилав замовнику акт та, у випадку необґрунтованої відмови останнього від його підписання, реальне виконання робіт за договором (такі висновки також наведені і у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №917/1489/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18).
Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №921/254/18, від 15.10.2019 у справі №921/262/18.
Наведене вище дає підстави дійти висновку, що для здійснення відповідачем оплати виконаних позивачем робіт за договором, позивач (підрядник) повинен був направити замовнику визначені умовами Договору документи, зокрема, акти виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3, а замовник повинен був їх підписати та/або надати вмотивовану відмову від їх підписання.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що жодною умовою договору про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021 не передбачено застереження, що така оплата здійснюється лише після виконання підрядником всього комплексу робіт, передбачених договором. Крім того, відповідно до умов пункту 5.5. договору замовник або залучена замовником особа здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій – державним стандартам і технічним умовам.
Відповідно до підпункту 6.2.2. пункту 6.2. договору, замовник має право контролювати виконані роботи у строки, встановлені договором.
У пункту 4.9. договору, сторони погодили, що якщо роботи виконані підрядником з недоробками та дефектами, що зафіксовано відповідним актом при прийомі виконаних робіт, замовник може відстрочити оплату цих робіт. На протязі встановлених цим актом строків підрядник повинен усунути виявлені порушення і після цього Замовник перераховує утримані суми.
Враховуючи викладене, у разі відмови замовника підписати акт приймання-передачі виконаних робіт підставою для нездійснення оплати виконаних за цим актом робіт може бути лише наявність недоліків (недоробок та дефектів) таких робіт при їх прийнятті, про що складається акт відповідно пункту 4.9. договору або визнання акту приймання-передачі виконаних робіт недійсним в порядку 4 статті 882 Цивільного кодексу України, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.
Водночас, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано обґрунтованої відмови від підписання актів виконаних робіт на суму 2 355 420,00 грн.
Таким чином, ненадання вмотивованої відмови необґрунтування непідписання Акту приймання виконаних будівельних робіт не може слугувати підставою для нездійснення оплати виконаних робіт. Апеляційний суд зауважує, що при укладанні договорів, кожна сторона покладається на добросовісність іншої. В даному випадку відповідач сам не повною мірою виконав свої зобов`язання, включаючи непідписання відповідного акту і відсутність вмотивованої відмови.
Щодо реального обсягу та вартості виконаних позивачем робіт, а також їх відповідності проєктній та кошторисній документації, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження належного виконання робіт за спірним договором у межах заявленої до стягнення суми було подано повний та належний комплекс первинних бухгалтерських, технічних та виконавчих документів, а саме: акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за жовтень 2021 року – грудень 2023 року від 29.12.2023 року на суму 2 355 420,00 грн., довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3) за жовтень 2021 року – грудень 2023 року від 29.12.2023 року, акт підтвердженням виконаних робіт від 29.12.2023 року, акти надання послуг № 3388 від 29.12.2023 року, № 3392 від 29.12.2023 року, видаткові накладні, паспорти якості, викладені схеми та об`єми робіт, акти закриття прихованих робіт (ДБН А.3.1-5-2016 додаток В), транспортні схеми до акта виконаних робіт, експертний звіт (позитивний) щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за робочим проектом «Капітальний ремонт вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньо квартальні дороги та тротуари» від 26.03.2021 року, а також висновок експерта № 02/05-25 за результатами проведення судової експертизи, висновок експерта № 07/02/24 від 04.06.2025 за результатами проведення судової будівельно – технічної експертизи. 
Крім того, у матеріалах справи наявні висновки судових експертиз, зокрема висновок експерта № 07/02/25 від 04.06.2025 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, яким підтверджено відповідність фактично виконаних робіт обсягам, вартості та технічним вимогам, визначеним у спірному договорі, актах приймання виконаних робіт та додатках до них, а також їх відповідність вимогам державних будівельних норм і ринковим цінам.
А саме, за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи обсяги та вартість фактично виконаних робіт з будівництва об?єкту: «Капітального ремонту вул. Дружби Народів, 277, 279 (внутрішньоквартальні дороги та тротуари); ДСТУ БД.1.1.-1:2013 за відповідним кодом ЄЗС: ДК 021:2015:45233000-9 - Будівництво, влаштування фундаменту та покриття шосе, доріг», відповідають обсягам та вартості, зазначеним в акті приймання виконаних будівельних робіт протягом жовтня 2021 року — грудня 2023 року ф. Nє КБ-2в від 29 грудня 2023 року за договором про закупівлю робіт Nє768 від 27.09.2021 в сумі 2 355 420,00 грн, та додатків додатків до нього з урахуванням ціноутворюючих чинників, що визначені вказаним договором — ринковим цінам на внутрішньому ринку України.
Зазначення судом у мотивувальній частині оскаржуваного рішення помилкового номера судової експертизи має характер очевидної технічної описки та не впливає на правильність висновків суду по суті спору.
Суд апеляційної інстанції також обґрунтовано погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неприйняття до уваги доказів, поданих відповідачем, зокрема акту обстеження об?єкта та фотоматеріалів, оскільки такі докази:
- складені після виконання та передачі результатів робіт;
- датуються періодом, що майже на рік перевищує дату складання актів виконаних робіт;
- не підтверджують наявність недоліків саме на момент приймання робіт;
- не спростовують висновків судової будівельно-технічної експертизи.
Таким чином, сукупність наданих позивачем доказів у їх взаємному зв?язку достатньо та переконливо підтверджує факт, обсяг, вартість і належну якість виконаних робіт, тоді як доводи відповідача мають оціночний характер, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними і допустимими доказами.
Крім того, апелянт посилається на те, що докази, шо роботи в рамках Договору про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021 оглядались представником технічного нагляду відсутні, звіти щодо здійснення технічного нагляду Департаментом не отримувалися; у наданих позивачем документах до позовної заяви взагалі відсутні відмітки про прийняття робіт за Договором про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021 уповноваженої особи, що здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єктів, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій – державним стандартам і технічним умовам, що передбачені п. 5.5 Договору; в матеріалах справи відсутні докази, що позивач звертався до уповноваженого представника замовника, що здійснює технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідності виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій державним стандартам і технічним умовам.
При цьому, пунктом 5.5. спірного договору передбачено, що замовник або залучена замовником особа здійснює контроль та технічний нагляд за якістю, обсягами та вартістю ремонту об`єкта, відповідністю виконаних робіт будівельним нормам та правилам, а матеріалів, виробів і конструкцій – державним стандартам і технічним умовам.
Отже, як вбачається зі змісту умов спірного договору, саме на замовника покладається відповідальність зі дії його технічного нагляду та висловлення заперечень щодо обсягу виконаних робіт.
За таких обставин негативні наслідки невчинення замовником дій щодо організації та забезпечення здійснення технічного нагляду не можуть покладатися на підрядника, який належним чином виконував роботи та неодноразово звертався до відповідача з вимогою забезпечити участь уповноважених осіб технічного нагляду.
У матеріалах справи міститься лист ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» вих. 08/09-1-Х від 08.09.2023 (т.2 а.с. 124) до директора Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради щодо, зокрема, об`єкта вул. Дружби Народів, 277, 279, зі змістом: «… на ці об`єкти заключені договори по технічному нагляду з відповідними установами, але інспектори контролю відмовляються співпрацювати або звільнені. Просимо Вас розглянути це питання та надати відповіді з подальших дій ТОВ «РДС»…».
Згідно відповіді Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради від 20.10.2023 №2050/0/66-23 на зазначений лист позивача: «… Департаментом будівництва та шляхового господарства укладені договори на здійснення робіт з технічного нагляду з організаціями згідно яких вони приймають на себе зобов`язання здійснити технагляд за проведенням з капітального ремонту. Додатково повідомляємо, що Департаментом будівництва та шляхового господарства надіслані листи до відповідних організацій щодо роботи з порушеного Вами питання стосовно технічного нагляду. …».
Як вбачається зі змісту листа ТОВ «РОСТДОРСТРОЙ» вих. 15/11-1-Х від 15.11.2023 до директора Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради: «Відповідно до Вашого листа №2231/0/66-23 від 13.11.2023 року, а також з оглядом на багаторазові звернення ТОВ «РДС» до Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради про завершення виконання робіт за Договорами про закупівлю робіт…№768 від 27.09.2021 року…просимо забезпечити явку представників технічного нагляду на об`єкти за вказаними договорами, дату та час можна уточнити за номером телефону…».
Отже, як вбачається з вказаного листування, позивач неодноразово звертався до відповідача щодо забезпечення здійснення технічного нагляду за виконанням робіт по вул. Дружби Народів, 277, 279. Проте доказів організації здійснення такого нагляду відповідачем не надано. 
Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності доказів здійснення технічного нагляду, відсутності відповідних відміток та звітів є безпідставними та штучними, оскільки відсутність таких документів спричинена виключно бездіяльністю самого відповідача, який, будучи відповідальним за організацію технічного нагляду, не забезпечив його здійснення, незважаючи на неодноразові звернення позивача. За таких обставин відповідач не може перекладати негативні наслідки власної бездіяльності на підрядника та використовувати їх як підставу для ухилення від виконання грошових зобов`язань.
Відповідно до вимог статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.
Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначене поняття "допустимість доказів", яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 104 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією із засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.
Згідно зі статтею 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Аналіз змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Одночасно статтею 86 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
З урахуванням вищенаведених обставин та доказів у сукупності, з урахуванням стандарту доказування «баланс вірогідностей», колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність виконання позивачем робіт за спірним договором на суму 2355420,00 грн.
При цьому, зазначаючи про можливу невідповідність виконаних позивачем робіт проектній документації та кошторису, відповідач не надав такої документації до матеріалів справи та не надав жодного доказу щодо невідповідності виконаних позивачем підрядних робіт умовам пректно-кошторисної документації. Крім того, посилання відповідача на висновки Верховного Суду щодо того, що саме позивач (підрядник) має довести реальність виконаних робіт за спірним договором не звільняє відповідача від процесуального обов`язку відповідача, передбаченого ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте позивач не навів конкретних документів проектно-кошторисній документації та технічно обґрунтованих розрахунків щодо невідповідності, на думку апелянта, виконаним роботам в межах суми заявлених позовних вимог такій документації.
Стосовно доводів відповідача про неодержання замовником повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, що є підставою для негайного початку прийняття робіт, а тому складання акта про передання робіт підрядником і прийняття їх замовником є передчасним, колегія суддів вказує про наступне
Згідно з частиною першою статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Стаття 882 ЦК України встановлює, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.
Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами (частина четверта статі 882 ЦК України).
Пунктом 5.7 Договору передбачено, що приймання-передача в експлуатацію закінчених робіт (об`єкта ремонту) буде виконуватися згідно з вимогами Загальних умов, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 та інших нормативних актів, що регламентують приймання закінчених об`єктів в експлуатацію.
Пунктами 6.1.1, 6.1.2 встановлено, що замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи, приймати виконані роботи згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 затверджено Загальні умови укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві (далі - Загальні умови), які відповідно до ЦК України визначають порядок укладення та виконання договорів підряду на проведення робіт з нового будівництва, реконструкції будівель і споруд та технічного переоснащення діючих підприємств, комплексів і видів робіт, пов`язаних із капітальним будівництвом об`єктів.
Згідно з пунктами 88, 89 Загальних умов приймання-передача закінчених робіт (об`єкта будівництва) проводиться у порядку, встановленому цими Загальними умовами, іншими нормативними актами та договором підряду. Після одержання повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва) замовник зобов`язаний негайно розпочати їх приймання.
Передача виконаних робіт (об`єкта будівництва) підрядником і приймання їх замовником оформлюється актом про виконані роботи. Підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами (пункти 91, 96 Загальних умов).
З аналізу частини першої статті 882 ЦК України та пунктів 88, 89 Загальних умов приймання-передача закінчених робіт, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, вбачається, що ані ЦК України, ані постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 не містить приписів щодо обов`язку підрядника надсилати замовнику повідомлення про готовність до передачі закінчених робіт. Конструкція вказаних норм передбачає саме алгоритм дій замовника у разі отримання такого повідомлення від підрядника, а саме - обов`язок негайно розпочати приймання таких робіт.
Відтак, ураховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що для здійснення відповідачем оплати виконаних позивачем робіт за Договором, останній повинен направити замовнику визначені умовами Договору акти виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3. Натомість умови укладеного між сторонами Договору не містять положень щодо надсилання (надання) позивачем відповідачу повідомлення підрядника про готовність до передачі закінчених робіт (об`єкта будівництва).
Таким чином, відповідні доводи відповідача щодо необхідності направлення замовнику повідомлення про готовність до передання робіт, як необхідної передумови для правомірності надсилання актів виконаних робіт, є помилковими та такими, що суперечать приписам статті 882 ЦК України.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 882 ЦК України акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.
Разом з цим, спірний акт приймання виконаних будівельних робіт на суму 575504,40 грн недійсним в порядку вищенаведеної норми не визнавався.
Крім того, як вже зазначалося, оскільки відповідач після повідомлення про виконання позивачем підрядних робіт не заявив про жодні недоліки таких робіт в порядку абзацу частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України то, враховуючи абзац 2 частини 1 статті 853 Цивільного кодексу України, він втратив можливість посилатися на недоліки, в тому числі щодо оформлення робіт та їх приймання-передачі.
Окрім цього, наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій (такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 12.06.2018 у справі №825/3419/14).
Отже, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт виконання ним підрядних робіт за Договором про закупівлю робіт №768 від 27.09.2021 на суму 2 355 420,00 грн, оформлення такого виконання робіт актом приймання-передачі із наданням його відповідачеві.
Відповідач, посилаючись на те, що при порівнянні обсягів робіт, що вказані у локальному кошторисі на будівельні роботи до спірного договору та Акті приймання виконаних будівельних робіт, що міститься у додатках до позовної заяви, виявлено розбіжності у виконанні робіт, зазначає при цьому, лише про те, що вартість виконаної роботи є меншою, або що окремі роботи не були виконані.
Судова колегія зазначає, що між сторонами була підписана договірна ціна до договору на загальну суму 5 600 000,00 грн, у т.ч. ПДВ – 933 333,33 грн, а також позивачем був наданий локальний кошторис на будівельні роботи №02-001-001
При цьому, пунктом 3.3 договору передбачено, що структура договірної ціни є динамічною, а згідно з положеннями частини 2 статті 844 Цивільного кодексу України кошторис, погоджений сторонами у спірних правовідносинах, не є твердим.
Поряд з цим, відповідачем не надано жодного доказу висунення ним претензій щодо обсягу/якості виконаних робіт на зазначену суму, зокрема, шляхом складання акту про виявлені недоліки (недоробки та дефекти) виконаних робіт або звернення до суду з вимогою про визнання акту недійсним в порядку статті 882 Цивільного кодексу України.
Щодо наведеної відповідачем в апеляційній скарзі судової практики Верховного Суду, колегія суддів виходить із того, що правовий висновок Верховного Суду не може застосовуватися ізольовано від фактичного підґрунтя, на якому він сформований. Сам по собі загальний висновок про те, що виконання позивачем робіт в обсягах і на умовах передбачених договором відповідно до проектно-кошторисної документації, не спростовує висновку суду першої інстанції, оскільки в межах цієї справи саме факт належного виконання в частині заявленого до стягнення обсягу був встановлений та підтверджений допустимими доказами.
Апеляційний суд також враховує, що практика Верховного Суду виходить із необхідності оцінки реальності господарської операції та добросовісності поведінки сторін. З огляду на предмет позову - стягнення вартості фактично виконаних робіт, підстави позову, встановлені судом обставини, досліджені докази у їх сукупності та надану їм оцінку відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що наведені апелянтом правові висновки Верховного Суду не спростовують правильності рішення суду першої інстанції та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Таким чином, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті судом першої інстанції оскаржуваного рішення, не знайшли свого підтвердження, а тому суд залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Також, Європейський суд з прав людини зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України). 
Ураховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені апелянтом, у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 05.11.2025 у справі №922/2841/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 19.02.2026.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов 

Суддя О.І. Склярук