П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36674/25	
Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Єщенка О.В., 
Казанчук Г.П. 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025р. по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2025р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ГУ ДПС в Одеській області, у якому просила:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення ГУ ДПС податкові повідомлення-рішення від 23.04.2025р. за №0092538-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 21 962,74грн., №0092539-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 59 888,29грн., №0092540-2407-1553UA51100430000081326 на суму 39 069,53грн..
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними, а позов підлягає задоволенню, оскільки відповідно до договору дарування від 4.06.2021р. дарувальник безоплатно передав у власність, а обдаровувана — ОСОБА_1 — безоплатно прийняла 35/100 частин нежитлових будівель під №28-А, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7070,5кв.м, форма власності — спільна часткова, розмір частки 35/100 (2474,67кв.м). Таким чином, з 4.06.2021р. власником зазначеної частки є ОСОБА_1 . Податкове повідомлення-рішення від 23.04.2025р.за №0092538-2407-1553- НОМЕР_1 стосується нарахування податку на вказану частину її власності.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області від 28 лютого 2024р. №22/2024, у зв`язку з поділом нежитлових будівель, що перебували у спільній частковій власності громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , присвоєно нові адреси відповідним об`єктам нерухомого майна, які як частка належить їй на праві власності.
Відповідач за той же період визначає податкові зобов`язання на той же об`єкт нерухомості вже за присвоєними новими адресками. 
На підставі чого, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 23.04.2025р. №0092538-2407-1553-UA51100430000081326 та за №0092539-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 59 888,29грн. та за №0092540-2407-1553- НОМЕР_1 на суму 39 069,53грн є дублюючими.
Позивач зазначив, що фактично податковий орган двічі нарахував податок за один і той самий об`єкт нерухомості — спочатку за всю площу 2 474,67кв.м, а потім окремо на її складові частини (корпус №3 та корпус №6).
Що стосувалось ППР від 23.04.2025р. за №0092539-2407-1553-UA51100430000081326 та від 23.04.2025р. за №0092540-2407-1553-UA51100430000081326, позивач вказав на те, що вони стосуються об`єктів нерухомості, які за своїм функціональним призначенням є сільськогосподарськими будівлями та спорудами, які відповідно до пр. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано прийняті відносно ФОП ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 23.04.2025 №0092538-2407-1553- НОМЕР_1 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за податковий період 2024 року на суму 21 962,74грн., від 23.04.2025 №0092540-2407-1553- НОМЕР_1 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за податковий період 2024 року на суму 39 069,53грн., від 23.04.2025 №0092539-2407-1553- НОМЕР_1 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за податковий період 2024 року на суму 59 888,29грн..
Стягнуто з ГУ ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 968,96грн..
В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковий орган приймаючи оскаржувані рішення діяв протиправно та з порушенням норм податкового законодавства, оскільки позивачем надано відповідні докази того, що спірні об`єкти не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, а тому на нього поширюються пільги передбачені пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Окрім того, суд першої інстанції вважав, що податковий орган двічі нарахував податок за один і той самий об`єкт нерухомості — спочатку за всю площу 2 474,67кв.м, а потім окремо на її складові частини (корпус №3 та корпус №6).
Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що відповідно до договору дарування від 4.05.2021р. за №623 ОСОБА_5 (дарувальник) безоплатно передає у власність, а ОСОБА_1 (обдаровувана) безоплатно приймає у власність 35/100 частин нежитлових будівель під №28-а, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7 070,5кв.м., які в цілому складаються з: літ. «А» будівля гуртожитку, площею 1 121,2кв.м., літ. «Б»- будівля корпусу №1, площею 1 489,9кв.м., літ «В» будівля корпусу №2, площею 1 545,1кв.м., літ. «Г» - будівля штучного запліднення, площею 53,9кв.м., літ «Д» будівля ветеринарної аптеки, площею 137,6кв.м., літ. «Е» будівлі сторожки, площею 30,4кв.м., літ «Ж» будівлі бойні, площею 51,1кв.м., літ. « 3» будівлі кузні, площею 33,8кв.м., літ «Ї» будівля корпусу №6, площею 946,9кв.м., літ. «К» будівлі корпусу №8, площею 1 600,7кв.м., літ «М» будівлі сторожки, площею 38,7кв.м., літ. «Н» будівлі вагової, площею 21,2кв.м. 35/100 частин нежитлових будівель, що відчужуються складаються з: літ. «Ї» -будівля корпусу №6, площею 946,9кв.м., літ «В» будівля корпусу №2, площею 1 545,1кв.м.
ОСОБА_1 стала власником нежитлової будівлі за адресою АДРЕСА_1 , розмір частки 35/100, що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (Номер інформаційної довідки: 451583481 від 11.11.2025р.).
Рішенням Виконавчого комітету Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області від 28.02.2024р. №22/2024, у зв`язку із поділом нежитлових будівель, що є спільною частковою власністю присвоєно адреси об`єктам нерухомого майна, нежитловим будівлям, зокрема: співвласнику ОСОБА_1 , 35/100 (тридцять п`ять сотих) часток: АДРЕСА_1 .
Отже, ОСОБА_1 є власником будівлі сільськогосподарського призначення за адресою АДРЕСА_2 , складова частина нерухомого майна – будівля №3, Ї. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав №388539553 від 26.07.2024, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (Номер інформаційної довідки: 451583710 від 11.11.2025) та власником будівлі сільськогосподарського призначення за адресою АДРЕСА_2 , складова частина нерухомого майна – будівля корпусу №6, В. Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 388540666 від 26.07.2024.
В подальшому, 23.04.2025р. ГУ ДПС в Одеській області відносно ФОП ОСОБА_1 сформовано в автоматичному режимі податкові повідомлення – рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік:
- за №0092538-2407-1553- НОМЕР_1 на суму 21 962,74грн;
- за №0092540-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 39 069,53грн.;
- за №0092539-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 59 888,29грн.
Вищезазначені ППР направлено позивачу, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу АДРЕСА_3 , який повернувся до відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Представник позивача звернувся до ГУ ДПС в Одеській області із адвокатським запитом, в якому просив надати податкові повідомлення-рішення, які складені відносно ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік із доказами його направлення і отримання ОСОБА_1 .
Так, ГУ ДПС в Одеській області своїм листом надало відповідь на вказаний адвокатський запит та надало копії ППР та конверта з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Згідно з податковою декларацією ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік, поданою 16.02.2025р., позивачка займалась підприємницькою діяльністю за КВЕД 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.
Позивачка не погодилась із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та звернулася зі скаргою до ДПС України, проте рішенням Комісії ДПС України скарга залишена без розгляду та була повернута, що і стало підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних рішень податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного. 
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме зі змісту ППР від 23.04.2025р. за №0092538-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 21 962,74грн., що дана сума нарахована по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік за адресою: АДРЕСА_1 на частку, що належить позивачці (35/100 частин нежитлових будівель за вказаною адресою, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (Номер інформаційної довідки: 451583481 від 11.11.2025), а також договором дарування від 4.05.2021р. за №623).
При цьому встановлено, що відповідно до рішення ВК Яськівської сільської ради Одеського району Одеської області від 28.02.2024р. за №22/2024 у зв`язку з поділом нежитлових будівель, що є спільною частковою власністю присвоєно адреси об`єктам нерухомого майна, нежитловим будівлям, зокрема: співвласнику ОСОБА_1 , 35/100 (тридцять п`ять сотих) часток: АДРЕСА_1 . 
Окрім цього, належна позивачці частка цього об`єкту згідно з договором дарування від 4.05.2021р. за №623 складається з: літ. «Ї» - будівля корпусу №6, площею 946,9кв.м., літ. «В» будівля корпусу №2, площею 1 545,1кв.м. Тобто загальна площа належної позивачу частки становить 2 492кв.м (946,9 + 1 545,1).
Як вбачається зі змісту ППР від 23.04.2025р. за №0092540-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 39 069,53грн. та за №0092539-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 59 888,29грн., що зазначені суми податкового зобов`язання нараховані на той самий об`єкт нерухомого майна, що й у ППР від 23.04.2025р. за №0092538-2407-1553-UA51100430000081326, але за новою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , складова частина нерухомого майна – будівля №3, Ї та будівля корпусу №6, В, оскільки належній позивачці частки були присвоєні нові адреси з часткою 1/1.
Отже, судова колегія вважає, що податковим органом двічі нараховано позивачці податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на один об`єкт нерухомого майна за 2024 рік, що є неприпустимим та є порушенням прав позивачки.
Враховуючи вказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що ППР від 23.04.2025р. за №0092538-2407-1553-UA51100430000081326 є протиправним та підлягає скасуванню.
Що стосується ППР від 23.04.2025р. за №0092540-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 39 069,53грн. та за №0092539-2407-1553-UA51100430000081326 на суму 59 888,29грн., то судова колегія зазначає наступне.
Спірні правовідносини виникли з приводу того, чи є позивач, сільськогосподарським товаровиробником, на якого поширюється пільга, передбачена пп. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України в аспекті того, що згідно з податковою декларацією ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік, поданою 16.02.2025р., позивачка займалася підприємницькою діяльністю за КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.
Приписами пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Положеннями абз.2 ст.1 ЗУ «Про сільськогосподарський перепис» встановлено, що виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
За правилами пп.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Судова колегія зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові від 4.02.2025р. у справі за №140/33208/23 за позовом скаржника до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування ППР про визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості - сформулював наступну правову позицію щодо спірних правовідносин.
Застосування пп. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником (юридичною та фізичною особою), друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
Відповідно до національного класифікатора НК 018:2023 «Класифікатор будівель і споруд», затвердженого наказом Міністерства економіки України від 16.05.2023р. за №3573, який набув чинності 1.01.2024р., до групи за кодом 127 «Інші нежитлові будівлі» належить клас за кодом 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі», який включає, зокрема: «будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо».
Дослідивши надані матеріали справи, судова колегія вважає, що належні позивачці об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , складова частина нерухомого майна – будівля №3, Ї та будівля корпусу №6, В відносяться до групи «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» за кодом 1271.
Враховуючи вказане, судова колегія вважає, що позивачка відноситься до сільськогосподарських товаровиробників.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за основним видом КВЕД 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами.
Отже, у податковій декларації ФОП ОСОБА_1 за 2024 рік, поданій 16.02.2025р., відображено результат здійснення позивачем господарської діяльності за основним видом КВЕД.
При цьому, використане формулювання у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України «сільськогосподарський товаровиробник» охоплює також здійснення операцій з постачання сільськогосподарської продукції, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах.
На підставі вказаного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку підтверджено використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності ФОП ОСОБА_1 належних позивачці на праві власності об`єктів нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , складова частина нерухомого майна – будівля №3, Ї та будівля корпусу №6, В.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою доведено наявність у неї в податковий період 2024 року обов`язкових ознак наявності підстав для звільнення його від сплати податку на майно, відмінне від земельної ділянки щодо нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , складова частина нерухомого майна – будівля №3, Ї та будівля корпусу № , В, згідно абз.«ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-  
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2025р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський 

Судді: О.В. Єщенко 

Г.П. Казанчук