Справа № 522/23555/25
Провадження № 3/522/546/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2026 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання – Єрьоміної К.М., прокурора – Острик О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ) та її захисника – адвоката Войни А.А., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності гр.  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу оцінки впливу на довкілля, земельних ресурсів, біоресурсів та заповідної справи управління охорони та раціонального використання природних ресурсів Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної (військової) адміністрації, (далі – головний спеціаліст оцінки впливу на довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної (військової) адміністрації) будучи державним службовцем 9 рангу категорії «В» та суб`єктом декларування відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі – Закон), суб`єктом згідно Примітки ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно 01.04.2024, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
23.07.2018 року відповідно до наказу Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації № 42-ОС від 20.07.2018 ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу оцінки впливу на довкілля, земельних ресурсів, біоресурсів та заповідної справи управління охорони та раціонального використання природних ресурсів Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації.
23.08.2018 року відповідно до наказу Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації № 48-ОС від 23.08.2018 ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг державного службовця в межах категорії «В» посад державної служби.
Згідно частини першої, пункту 1, підпункту «в» ст. 3 Закону, суб`єктами, особами, на яких поширюються дія цього Закону - є державні службовці.
Згідно пункту 3 частини 2 статті 6 Закону України «Про державну службу», інші посади державної служби, не віднесені до категорії «А» і «Б» віднесено до посад категорії «В» державної служби.
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну службу», посадова особа державної служби - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Згідно п. 9 ст. 8 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції.
Згідно ст. 1 Закону, державний орган - орган державної влади, в тому числі колегіальний державний орган, інший суб`єкт публічного права, незалежно від наявності статусу юридичної особи, якому згідно із законодавством надані повноваження здійснювати від імені держави владні управлінські функції, юрисдикція якого поширюється на всю територію України або на окрему адміністративно-територіальну одиницю.
Таким чином, головний спеціаліст відділу оцінки впливу на довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної (військової) адміністрації ОСОБА_1 , є суб`єктом відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону та Примітки до ст. 172-6 КУпАП, та на неї поширюється дія цього Закону, і вона зобов`язана виконувати вимоги Закону, в тому числі зазначені у ст. 45 вказаного Закону.
У відповідності до п. 15 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
12.10.2023 року набрав чинності Закон України № 3384-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», яким відновлено обов`язок подання декларацій суб`єктів, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
На виконання вище зазначених вимог законодавства ОСОБА_1 була зобов`язана подати щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік не пізніше 31.03.2024 року.
Проте, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом декларування, яка повинна бути обізнаною щодо обов`язку, способу, та терміну подачі такого типу декларації, за відсутності поважних причин, в порушення ч. 1 ст. 45 Закону, подала щорічну декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, лише 01.04.2024 р. о 12 год. 46 хв., що встановлено відповідно до відкритих загальнодоступних даних Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно відповіді на запит ДСР НПУ за підписом керівника управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації Національного агентства з питань запобігання корупції А. Ковтуненко (вихідний № 71-03/4127/20 від 06.02.2020), зазначено, що усі документи, які суб`єкт декларування подав до інформаційно - телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» (далі - ІТС Реєстр), зберігаються в ІТС Реєстр й автоматично оприлюднюються (за винятком конфіденційної інформації) у публічній частині ІТС Реєстр відповідно до цього Порядку. Дата в публічній частині ІТС Реєстру відповідає фактичній даті подання документів суб`єктами декларування.
У своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердила факт несвоєчасної подачі щорічної декларації за 2023-й рік, відсутність у неї поважних причин.
Згідно листа за підписом в.о. керівника Управління проведення спеціальних перевірок та моніторингу способу життя Національного агентства з питань запобігання корупції ОСОБА_2 (вихідний № 47-09/27771/21 від 26.04.2021), Закон не передбачає затвердження Національним агентством обґрунтованого висновку або повідомленні із встановленим фактом порушення вимог фінансового контролю у разі виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, за частинами першою, другою статті ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Факт несвоєчасної подачі ОСОБА_1 відповідної декларації встановлений.
Поважні причини несвоєчасної подачі декларації ОСОБА_1 не встановлені.
Таким чином, головний спеціаліст відділу оцінки впливу на довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної (військової) адміністрації ОСОБА_1 , являючись суб`єктом на яку поширюються дії Закону, несвоєчасно 01.04.2024, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 з питань офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 276 КУпАП місцем вчинення правопорушення є адміністративно-територіальна одиниця, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 не виконала вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, які виникли у неї, як у головного спеціаліста відділу оцінки впливу на довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної (військової) адміністрації, тобто місцем вчинення правопорушення є Департамент екології та природних ресурсів Одеської обласної державної (військової) адміністрації, який розташований за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 4.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визнані як малозначимі. Тому, незалежно від виду суб`єкту та його службової діяльності, та інших характеристик його обов`язком є діяти лише в рамках закону.
Датою і часом вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією ОСОБА_1 , є фактичний час і дата несвоєчасної подачі щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, тобто 01.04.2024 р. о 12 год. 46 хв.
Датою виявлення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією є дата завершення збору доказів, встановлення особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, фактичних даних для висновку про наявність в діях особи вини у вчиненні правопорушення, встановлення складу адміністративного правопорушення та складання протоколу за участю особи – ОСОБА_1 , у даному випадку – 23.10.2025 року. 
Юридичними наслідками в даному випадку є несвоєчасне, без поважних причин подання ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, у визначений Законом строк, щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відсутність суспільної шкоди від адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, так само як і відсутність шкідливих наслідків від нього не є тими необхідними та достатніми підставами для застосування вимог ст. 22 КУпАП.
Згідно ст. 255 КУпАП «Особи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення»: у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218–221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: 1) уповноважені на те посадові особи: органів Національної поліції статті 172-4 – 172-9 (за винятком правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище).
Відповідно Положення про «Управління стратегічних розслідувань в Одеській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України» (далі – УСР в Одеській області ДСР НПУ), затвердженого наказом Департаменту стратегічних розслідувань НПУ № 17 від 06.11.2019, завданням УСР в Одеській області ДСР НПУ є реалізація повноважень Національної поліції України та департаменту в частині боротьби з організованою злочинністю, злочинністю в органах державної влади та місцевого самоврядування, протидії корупції, захисту прав і свобод людини і громадянина та об`єктів права власності від протиправних посягань. Пунктом 3 Розділу ІІ Положення визначено завдання УСР в Одеській області ДСР НПУ - протидія корупції серед посадових осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», вжиття заходів з метою виявлення корупційних правопорушень і правопорушень, пов`язаних з корупцією, та їх припинення відповідно до законодавства України.
Пунктами 22-24 розділу ІІІ Положення визначено, що УСР в Одеській області ДСР НПУ відповідно до покладених на нього завдань: здійснює моніторинг та аналіз стану дотримання антикорупційного законодавства особами, на яких поширюється дія статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»; здійснює збирання доказів про вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією; здійснює складання в межах компетенції протоколів про правопорушення, пов`язані з корупцією, та направлення їх до суду в установленому законодавством порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнала, просила справу відносно неї закрити. Посилалась на наявність поважних причин несвоєчасного подання декларації, зокрема її стан здоров`я після смерті її матері у кінці 2025 року.
Від захисника Патрамах Х.С. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі відносно його підзахисної на підставі п. 1,7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання захисник зазначив таке: 
- ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2023 рік шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК 01.04.2024 року о 12:46 годин, таким чином з урахуванням того, що згідно законодавства України вона мала подати декларацію 01.04.2026 року, строк несвоєчасної її подачі становить менше ніж 13 годин. Крім того, захисник зазначив, що згідно особової справи ОСОБА_1 раніше вона до адміністративної відповідальності не притягувалась, завжди своєчасно подавала щорічні декларації, характеризувалась як сумлінний працівник, мала лише заохочення у службовій діяльності;
- під час отримання пояснень у ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим УСР в Одеській області ДСР НПУ Яковлєвим І.В. за фактом виявленого адміністративного правопорушення, останнім не роз`яснено право ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, у зв`язку із чим, не маючи юридичної освіти, не розуміючи у повному обсязі своє право на захист, ОСОБА_1 зазначила під час пояснень про те, що у неї не було поважних причин щодо несвоєчасної подачі вказаної декларації шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК у строк до 01.04.2024 року; 
- пропуск встановленого законодавцем строку подачі декларації за 2023 рік, відбувся через збіг сімейних обставин, а саме тяжкої хвороби мати ОСОБА_1 , та погіршення стану здоров`я самої ОСОБА_1 , безпосередньо перед направленням щорічної декларації, на підтвердження чого захисником були надані відповідні докази.
Таким чином, захисник зазначив, що вищевикладені обставини вказують про відсутність умислу у діях ОСОБА_1 щодо несвоєчасної подачі останньою щорічної декларації за 2023 рік, відсутність такої обов`язкової складової складу вказаного адміністративного правопорушення, як наявність умислу та малозначності.
Крім того, захисник зазначив, що на час розгляду вказаного протоколу, сплинув встановлений ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, що утворює самостійну підставу для закриття матеріалів вказаної адміністративної справи. В обґрунтування вказаних доводів захисник зазначив:
- згідно протоколу датою виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 є 23.10.2025 року, тобто дата складання вказаного протоколу, водночас з наданих до суду матеріалів, зокрема листа від 12.03.2025 року, вбачається, що посадовими особами НАЗК проведено фактичну перевірку та виявлений факт несвоєчасної подачі щорічних декларацій посадовими особами структурних підрозділів Одеської обласної державної адміністрації, у тому числі ОСОБА_1 , у листі ставиться лише питання про складення протоколів про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією стосовно цих осіб та повідомлення про результати розгляду вказаних адміністративних справ в суді. 
Таким чином, на думку захисника, на час розгляду протоколу стосовно ОСОБА_1 у суді сплинули встановленні ч. 4 ст. 38 КУпАП строки притягнення її до адміністративної відповідальності (понад 6 місяців з часу виявлення цього правопорушення). 
Прокурор просила визнати винною ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та з урахуванням даних про особу правопорушниці призначити їй мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Під всебічним, повним та об`єктивним з`ясуванням всіх обставин справи необхідно розуміти максимально повне дослідження події, яка відбулась, шляхом відібрання пояснень у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, залучення свідків та вчинення інших необхідних процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 172-6 КУпАП встановлюється відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вина ОСОБА_1 також підтверджується наступними доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №881/2025 від 23.10.2025; 
- скріншотом з єдиного державного реєстру декларацій; 
- декларацією ОСОБА_1 , повідомленням з НАЗК та ДСР; 
- відповіддю на запит з додатками; 
- поясненнями ОСОБА_1 від 30.09.2025; 
- копією паспорта ОСОБА_1 ; 
- листом з управління інформаційно-аналітичних систем та захисту інформації НАЗК;
- листами з НАЗК; 
- наказом про затвердження положення УСР; положенням про УСР; довідкою УСР; витягом з наказу ДСР; 
- рапортом «ІПС ОВС України»; рапортом про закінчення перевірки.
Так, в своєму клопотанні захисник зазначив, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2023 рік шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК 01.04.2024 року о 12:46 годин, таким чином з урахуванням того, що згідно законодавства України вона мала подати декларацію 01.04.2026 року, строк несвоєчасної її подачі становить менше ніж 13 годин. 
Крім того, захисник зазначив, що згідно особової справи ОСОБА_1 раніше вона до адміністративної відповідальності не притягувалась, завжди своєчасно подавала щорічні декларації, характеризувалась як сумлінний працівник, мала лише заохочення у службовій діяльності, у зв`язку із чим просив закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 , посилаючись на малозначність вчиненого нею правопорушення. 
Так, склад правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП є формальним. Відповідальність настає безпосередньо за сам факт несвоєчасного подання декларації без поважних причин. Законодавець визначив чіткі часові межі, порушення яких свідчить про ігнорування вимог антикорупційного законодавства.
Строк несвоєчасної подачі декларації, хоча і є відносно нетривалим, не нівелює факт порушення встановленого законом обов`язку. Особа, перебуваючи на посаді, що передбачає подання декларації, мала достатньо часу для своєчасного виконання свого обов`язку.
Поважних причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації судом не встановлено.
Згідно ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до примітки до ст. 22 КУпАП, положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.
Так, малозначність може бути застосована лише у випадках, коли вчинене діяння не становить великої суспільної небезпеки та не завдає значної шкоди. Однак корупційні правопорушення та правопорушення, пов`язані з корупцією, мають високий ступінь суспільної небезпеки за своєю природою, оскільки підривають довіру суспільства до інститутів влади.
Відповідно до усталеної судової практики та рекомендацій НАЗК, застосування малозначності до правопорушень, пов`язаних з корупцією, є небажаним, оскільки це створює ілюзію безкарності за невиконання антикорупційних стандартів.
Так, суд враховує доводи захисника щодо стану здоров`я ОСОБА_1 та смерті її матері, однак зазначає, що захистом не надано доказів обставин непереборної сили, які б об`єктивно унеможливлювали доступ до мережі Інтернет або Єдиного державного реєстру декларацій протягом всього періоду звітування. 
Посилання захисника на вказані вище обставини, на думку суду не є підставою для застосування статті 22 КУпАП та закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 за малозначністю.
Крім того, у своєму клопотанні захисник зазначив, що на час розгляду вказаного протоколу, сплинув встановлений ч. 4 ст. 38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що утворює самостійну підставу для закриття матеріалів вказаної адміністративної справи.
В обґрунтування своєї позиції захисник зазначив, що згідно протоколу датою виявлення адміністративного правопорушення вчиненого ОСОБА_1 є 23.10.2025 року, тобто дата складання вказаного протоколу, водночас з наданих до суду матеріалів, зокрема листа від 12.03.2025 року, вбачається, що посадовими особами НАЗК проведено фактичну перевірку та виявлений факт несвоєчасної подачі щорічних декларацій посадовими особами структурних підрозділів Одеської обласної державної адміністрації, у тому числі ОСОБА_1 , у листі ставиться лише питання про складення протоколів про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією стосовно цих осіб та повідомлення про результати розгляду вказаних адміністративних справ в суді. 
Таким чином, на думку захисника, на час розгляду протоколу стосовно ОСОБА_1 у суді сплинули встановленні ч. 4 ст. 38 КУпАП строки притягнення її до адміністративної відповідальності (понад 6 місяців з часу виявлення цього правопорушення). 
Згідно з ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Суд відхиляє аргументи захисту про те, що правопорушення було виявлено раніше дати складання протоколу, з огляду на таке:
Так, під виявленням правопорушення слід розуміти не просто встановлення факту події, а встановлення повного складу правопорушення. Це включає перевірку статусу суб`єкта, наявності у нього обов`язку подати декларацію, а головне - відсутності поважних причин несвоєчасного подання.
До моменту отримання пояснень від особи та завершення збору доказів, уповноважена особа не має достатніх підстав для висновку про наявність вини, оскільки складовою ознакою адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є несвоєчасне подання відповідної декларації без поважних причин, наявність чи відсутність яких можливо встановити лише після відібрання пояснень від особи – суб`єкта декларування, які слід оцінювати у сукупності із усіма іншими доказами несвоєчасності подання такої декларації. 
Як вбачається з матеріалів справи пояснення від ОСОБА_1 відібрано 30.09.2025 року та рапорт складено відповідальною особою УСР в Одеській області про встановлення порушення ОСОБА_1 вимог ст. 45 ЗУ «Про запобігання корупції» та виявлено факт вчинення нею правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та складання протоколу за даним фактом від 23.10.2025 року.
Протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172- 6 КУпАП складено 23.10.2025 року.
Таким чином, саме дата складання протоколу, якій передувала перевірка обставин, є датою виявлення правопорушення в розумінні закону, у даному конкретному випадку.
Крім того, згідно з висновками Верховного Суду (лист від 09.04.2021 № 1089/0/2-21, абз. 1, 2) виявити адміністративне правопорушення означає установити наявність підстав адміністративної відповідальності за його вчинення, тобто всіх об`єктивних та суб`єктивних ознак відповідного складу правопорушення. Обов`язок установлення вказаного факту, а також його документування, має особа, уповноважена складати протоколи про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією. Окрім того, така особа у різні періоди часу може отримувати різну інформацію про події та факти, що мають відношення до вчинення адміністративного правопорушення (збір документів, інформації, відібрання пояснень тощо). Висновок про те, що виявлено правопорушення, пов`язане з корупцією як сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, особа, уповноважена складати протокол про таке правопорушення, робить виключно шляхом оформлення та підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення.
Виходячи в вищевикладеного, датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією слід вважати дату несвоєчасного подання декларації, тобто 01.04.2026 року, а датою виявлення адміністративного правопорушення пов`язаного з корупцією слід вважати дату складання протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 23.10.2025 року.
Згідно ч.4 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Отже, на момент розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_3 строк, передбачений ч.4 ст. 38 КУпАП, не сплив.
Таким чином, головний спеціаліст відділу оцінки впливу на довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної (військової) адміністрації ОСОБА_1 , являючись суб`єктом на яку поширюються дії Закону, несвоєчасно 01.04.2024 року, без поважних причин, подала шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 45 Закону, та вчинила правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст.172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.
Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, не встановлено.
Санкція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці та ступінь вини, а також відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення нею нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору, що складає 0.2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Докази про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору в матеріалах справи відсутні та особою під час розгляду справи не надано. 
Підстав для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 , передбачених ст. 247 КУпАП, судом не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7, 9, 22, 23, 33, 34, 38, 40-1, 172-6, 245, 251, 252, 280, 283-285, 294 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», –

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працевлаштовану, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 (нуль) копійок на користь держави.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір», стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судовий збір, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок на користь держави.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, в разі не сплати у встановлений строк штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення, а в разі оскарження протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси  Ірина ЦИБ