Справа №: 343/180/26 
Провадження №: 2/343/348/26 

Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді – Тураша В. А.,
секретаря – Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Будзина Н.О., звернувшись 30.01.2026 в Долинський районний суд з позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд», до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу просить ухвалити рішення, яким: 
розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.02.2023 у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Таллінна, Естонія;
після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_3 ».
Вимоги позовної заяви обгрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 15.02.2023 у Відділі реєстрації актів цивільного стану міста Таллінна, Естонія.
Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає з обома батьками, а після розірвання шлюбу це питання буде вирішуватися за домовленістю сторін.
Причиною розпаду сім`ї є те, що між подружжям відсутнє взаєморозуміння, так як вони мають різні характери та погляди на життя, із-за чого постійно виникають непорозуміння, сварки. Сторони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного, що посилилося емоційною віддаленістю.
Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з кінця 2025 року. Позивачка вважає, що сім`я розпалася остаточно та поновлена бути не може.
Спору про сумісно нажите майно між подружжям на даний час не має.
Оскільки шлюб між сторонами, які є громадянами України, був укладений на території іноземної держави – Естонської Республіки, правовідносини пов`язані із його розірванням, є такими, що містять іноземний елемент, оскільки юридичний факт - факт укладення шлюбу, який створив правовідносини між подружжям, мав місце на території іноземної держави.
Спільним особистим законом позивачки та відповідача, які є громадянами України, незалежно від місця їхнього постійного проживання є право України, а тому розірвання шлюбу між ними здійснюється за законодавством України  (а.с.1-2).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2026 цивільна справа № 343/180/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.15).
Ухвалою Долинського районного суду від 02.02.2026 відкрито спрощене провадження у справі № 343/180/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Справу призначено до розгляду з повідомленням сторін на 02 березня 2026 року.
Роз`яснено сторонам їх право заявити відвід судді з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. 
Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі з позовною заявою та додатками для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов, який повинний відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, а також доказів, що підтверджують обставини, на яких грунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем, і документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву та доданих до нього доказів іншим учасникам справи.
Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копії якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.
Роз`яснено учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (а.с.18).
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Будзина Н.О. (ордер серії АХ №1320992 а.с.13) в судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку.
Представник позивачки адвокат Будзина Н.О. 27.02.2026 подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу підтримує повністю, просить розглядати справу без участі сторони
позивача. Проти заочного рішення суду не заперечує (а.с.25).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце його проведення був належним чином повідомлений судом , подав 02.03.2026 електронною поштою заяву в якій вказав, що позов ОСОБА_1 до нього, ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі (а.с.28). 
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: 
Свідоцтво про шлюб , зареєстроване в органі реєстрації актів цивільного стану Естонії, номер свідоцтва 49-2023/3621 від 15.02.2023 (а.с.6-7) свідчить про те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 15 лютого 2023 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Талліна. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка « ОСОБА_3 », дружини « ОСОБА_3 ».
У подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка – ОСОБА_4 , актовий запис про народження №49-10-2023/1703 складено у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Талліна, (іменні свідоцтво про народження а.с.8-9).
Так як шлюб між сторонами, незважаючи на те, що вони обоє були і є громадянами України, був укладений на території іноземної держави - Республіки Естонія, правовідносини пов`язані із його розірванням, є такими, що містять «іноземний елемент», оскільки юридичний факт - укладення шлюбу, який створив правовідносини між подружжям, мав місце на території іноземної держави.
Відповідно до положень вимог ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право», право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Відповідно до положень ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Згідно зі ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків.
У відповідності до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Документом, яким встановлено безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» № 52/5від 18.10.2000 із змінами та доповненнями. Тобто, для визнання шлюбу Державою Україна, укладеного в іншій країні, з усіма правовими наслідками, шлюб необхідно легалізувати. За загальним правилом, легалізація це процедура приведення документів у ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні таких документів, як: свідоцтво про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04.06.2002 .
Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції », набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року
Згідно з ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.
Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право».
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Між Україною та Естонською Республікою укладено Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах справах, який ратифіковано Законом України N 450/95-ВР ( 450/95-ВР ) від 22.11.1995.
В Договорі в ч.ч.1,2 ст.27 визначено, що у справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство та компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було на момент подання заяви. Якщо подружжя має місце проживання на території другої Договірної Сторони, компетентні також установи цієї Договірної Сторони. Якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - другої Договірної Сторони, і один з них проживає на території однієї, а другий на території другої Договірної Сторони, тоді компетентні установи обох Договірних Сторін. При цьому вони застосовують законодавство своєї держави.
Враховуючи, що шлюб між сторонами, незважаючи на те, що вони обоє були і є громадянами України, був укладений на території Республіки Естонія, то відповідно до Договору, укладеного між Україною та Естонською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних та кримінальних справах , суд вважає можливим розглядати справу за законодавством України.
Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 
Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). 
Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.
Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.
У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. 
Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім`я розпалася.
Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Беручи до уваги волевиявлення сторін по справі щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 58, 60,63 ЗУ «Про міжнародне право», керуючись статтями 141, 258, 259, 263, 265, 268, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити. 
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 лютого 2023 року Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Талліна , Естонія, номер свідоцтва НОМЕР_1 - розірвати.
Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити «ОСОБА_3 ». 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш