Номер провадження: 33/813/559/26
Номер справи місцевого суду: 505/3705/25 
Головуючий у першій інстанції Білоус В. М. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., захисника Опалько О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Подільського міськрайонного суду Одеської обл. від 13.01.2026 відносно:
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн,з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік. та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп.
Відповідно до вказаної постанови суду, 02.10.2025 о 19 год. по вул. Соборній в м. Подільськ Одеської обл. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «TOYOTA RAV4», д.н.з. « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі – ПДР).

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що оскаржувана постанова є незаконною, винесеною при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на такі обставини:
- суд 1-ої інстанції, порушив його право на захист, розглянув справу за відсутності захисника, яким було подано клопотання про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, 
- викладені у постанові суду обставини щодо визнання ним вини не відповідають дійсності, враховуючи, що справу суд розглянув протягом декількох хвилин,повідомивши при цьому лише про накладення на нього штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами;
- суд не врахував, що працівники поліції не зупиняли авто під його керуванням, при цьому докази керування ним транспортним засобом в матеріалах справи відсутні, а отже вимога поліцейських про проходження ним огляду на стан сп`яніння є протиправною.
Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та провадження у справі закрити. 
У судове засідання апеляційного суду, призначене на 02.04.2026, ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим, не з`явилася, водночас його інтереси представляв захисник Опалько О.М., який не заперечував щодо розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 .
Враховуючи, що неявка ОСОБА_1 в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд, керуючись при цьому вимогами ч. 1 ст. 268 та ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Заслухавши пояснення захисника Опалька О.М., перевіривши доводи апеляційної скарги та ретельно дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність.
Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує на те, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Аналіз матеріалів провадження свідчить про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння повністю доведена та підтверджується повторно дослідженими судом апеляційної інстанції наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №471666 від 02.10.2025, яким зафіксовано, що водій ОСОБА_1 02.10.2025 о 19 год. по вул. Соборній в м. Подільськ Одеської обл. керував транспортним засобом марки «TOYOTA RAV4»,д.н.з. « НОМЕР_1 » з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, хитка хода, від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Крім того, у вказаному протоколі, ОСОБА_1 особисто своїм підписом засвідчив про роз`яснення йому прав та обов`язків передбачених ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП, місцем та часом розгляду справи, вилучення посвідчення водія, отримання тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, ознайомлення із змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримання його копії;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів,в якому зазначені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя.
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.10.2025, в якому, серед іншого, зазначено виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), а також факт відмови від проходження огляду;
- відеозаписами нагрудних камер поліцейських, якими зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суду 1-ої інстанції, всупереч твердженням апелянта, зазначені вище докази були належним чином досліджені, повно та всебічно, та їм була надана відповідна оцінка, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, із відеозапису з нагрудної камери відео-реєстратора співробітників поліції вбачається, що 
поліцейським при первинному контакті з ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу під його керуванням та в результаті його візуального огляду виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, при цьому водій ОСОБА_1 не оспорював як факт керування транспортним засобом, так і факт перебування у стані алкогольного сп`яніння, пояснивши, що напередодні вживав алкогольні напої, тому від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я відмовився, наслідки відмови розуміє(відео VID251002-193642F-000000-000000-0001, час: 19.41 год.).
Водночас, поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 , що за наслідком відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння,буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пізніше відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також ознайомлено під підпис із змістом протоколу про адміністративне правопорушення, та вручено його копію. Будь-яких зауважень ОСОБА_1 протокол не містить і такі на відео не зафіксовано.
В матеріалах справи також міститься відео файли WhatsApp, з яких вбачається рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Тож, апеляційний суд констатує, що всупереч доводів сторони захисту, факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, знайшов своє підтвердження вході розгляду справи, як в суді 1-ої інстанції, так і під час апеляційного перегляду справи.
Відповідно до п. 4 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Наявні матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, за обставинами даної справи водієві у встановленому законом порядку були повідомлені ознаки алкогольного сп`яніння, запропоновано пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження огляду, тобто, посадовими особами був дотриманий порядок складення протоколу, встановлений законом. Підстави для зворотних висновків не встановлені. 
З огляду на викладене, апеляційним судом також не приймається до уваги посилання захисника, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду під тиском поліцейських, оскільки такі доводи не підтверджені належним та допустимими доказами, в той час як відеозапис події навпаки свідчить про правомірну поведінку поліцейських та належне і професійне виконання ними своїх обов`язків. При цьому будь-яких зауважень ОСОБА_1 щодо незаконності дій поліцейських на відеозаписі події не зафіксовано.
Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 також не скористався своїм правом на надання пояснень по суті правопорушення, будь-яких зауважень до протоколу не заносив, як і не зазначав про незаконність дій поліцейських зі складення вказаного протоколу щодо нього.
Наведене свідчить, що твердження ОСОБА_1 щодо незаконності дій працівників поліції зі складення протоколу про адміністративне правопорушення, є голослівними, оскільки спростовані наявними в матеріалах справи доказами, при цьому зміст протоколу про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, у якому викладені дата, час, місце та обставини вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а також зазначені ознаки алкогольного сп`яніння і засвідчено факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
З цих же підстав апеляційний суд визнає непереконливими доводи сторони захисту про те, що викладена судом обставина про визнання ОСОБА_1 вини не відповідає дійсності, враховуючи його правову позицію під час складання протоколу, втім, на переконання апеляційного суду, сам лише факт невизнання ОСОБА_1 своєї провини у вчиненому правопорушенні, за наявності в матеріалах провадження належних та допустимих доказів його винуватості, не вплинув би на висновок суду про наявність підстав для притягнення останнього до відповідальності.
Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що судом 1-ої інстанції розглянуто справу за відсутності захисника Бойченка О.М., водночас, не вбачає підстав для скасування законної та обґрунтованої постанови місцевого суду, з огляду на те, що право ОСОБА_1 на захист було в повній мірі відновлено в апеляційному суді, шляхом забезпечення участі захисника ОСОБА_2 в апеляційному розгляді справи.
Таким чином, зазначені вище докази, у своїй сукупності, на переконання апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та підтверджують винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку.
Отже, позиція ОСОБА_1 , яка висловлена в апеляційній скарзі, та його процесуальна поведінка, пов`язана з наведенням доводів, які не підтверджені належними і достатніми доказами, та які не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюється апеляційним судом як спосіб самозахисту на власний розсуд з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Інших істотних та переконливих доводів, які б свідчили про недопустимість доказів, які містяться в матеріалах справи або спростовували висновки суду першої інстанції в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову суду 1-ої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Керуючись ст.ст. 7, 251, 252, 266, 280, 283, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Подільського міськрайонного суду Одеської обл. від 13.01.2026 про накладення стягнення на  ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.В. Копіца