Справа №760/14089/23 2/760/9589/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого-судді - Усатової І.А.,
за участю секретаря - Омельяненко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» про захист прав споживачів,-
В С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Біз Ейрлайн» про захист прав споживачів, в якому просить суд стягнути з ТОВ «Біз Ейрлайн» на її користь кошти за невикористані квитки у розмірі 6 214,81 грн.
Позовні вимоги мотивувала тим, що 06.02.2022 вона на сайті «БІЗ ЕЙРЛАЙН» (https://bees.aero/uk-UA) придбала 4 авіаквитки вартістю 6 214,81 грн за маршрутом Барселона-Київ, рейс 7В 502, дата вильоту 07.05.2022.
Водночас у зв`язку зі скасуванням зазначеного рейсу, неможливості його виконання та надання послуг авіаперевезення вона просила ТОВ «Біз Ейрлайн» повернути кошти в розмірі 6 214,81 грн на ту саму картку, якою було сплачено за авіаквитки (номер картки НОМЕР_1 ).
У відповідь 20.04.2023 було отримано лист від відповідача без дати, в якому зазначалося про неможливість надання відповіді через недоліки, які містила заява про повернення коштів.
Вказувала, що після цього вона повторно звернутися до відповідача із заявами про повернення коштів та представник позивача направив відповідні листи на адресу відповідача двічі - 21 та 28.04.2023 відповідно, однак відповідь на такі листи до цього часу вона не отримала, кошти не повернуті.
Позивач вважає, що неповернення коштів є незаконним та таким, що порушує її права як споживача, а тому звернулася із позовом до суду.
26.06.2023 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Усатовій І.А.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.06.2023 справу прийнято до розгляду та розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.
Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши надані матеріали, суд, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Видами господарської діяльності ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» (код: 43375876) є пасажирський авіаційний транспорт код КВЕД 51.10, надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність код КВЕД 79.90.
Судом встановлено, що 06.02.2022 ОСОБА_1 через мережу Інтернет за допомогою веб-сайту: https://bees.aero/uk-UA здійснено бронювання 4 квитків на ім`я: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, на 07.05.2022, рейс № 7В502, рейс Барселона-Київ (а.с. 10-11).
Грошові кошти були перераховані позивачем з її власної банківської картки на користь відповідача у повному обсязі (6 214,81 грн), що підтверджується квитанцією АТ «Альфа-Банк» (а.с. 9).
Відповідач поінформував позивача про підтвердження бронювання на вищевказані авіарейси, номер бронювання 3818F06D (а.с. 10).
Таким чином, за допомогою засобів дистанційного зв`язку через мережу Інтернет між ОСОБА_1 та ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» був укладений договір повітряного перевезення щодо себе та на користь третіх осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_2 , ОСОБА_4) згідно зі ст. 636 ЦК України.
24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням на території України воєнного стану і як наслідок закриттям повітряного простору України, всі авіаційні рейси до 15 травня 2022 року включно були скасовані
Тобто, рейси, на які позивач купувала квитки, також були скасовані.
Вбачається, що 23.03.2023 представник позивача - адвокат Аксаітова М.Ю. звернулася до ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» із заявою про повернення ОСОБА_1 сплачених нею коштів у розмірі 6 214,81 грн за бронювання квитків на авіарейс, який не відбувся (а.с. 12-14).
20.04.2023 було отримано відповідь від ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» на заяву від 23.03.2023, в якій зазначено про невідповідність поданої заяви вимогам закону (а.с. 22-24).
Також вбачається, що 21.04.2023 та 28.04.2023 адвокат Аксаітова М.Ю. повторно звернулася до ТОВ «БІЗ ЕЙРЛАЙН» із заявами про повернення ОСОБА_1 сплачених нею коштів у розмірі 6 214,81 грн за бронювання квитків на авіарейс, який не відбувся (а.с. 15-21).
Суд зазначає, що будь-яких підтверджень про повернення позивачу вартості невикористаних квитків відповідачем на адресу суду не надано та матеріали справи не містять таких доказів.
Відповідно до преамбули Повітряного кодексу України цей закон встановлює правові основи діяльності в галузі авіації.
Згідно з ч. 1 ст. 3 Повітряного кодексу України дія цього Кодексу поширюється на фізичних та юридичних осіб незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості, які провадять діяльність у галузі авіації та використання повітряного простору України.
За змістом п. 78 ч. 1 ст. 1 Повітряного кодексу України повітряне перевезення - перевезення пасажирів, багажу, вантажу або пошти, яке здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення.
У п. 50 ч.1 ст. 1 вказаного Кодексу зазначено, що квиток (пасажирський квиток та багажна квитанція) - виданий перевізником (його агентом) документ, у тому числі електронний, який містить умови договору перевезення, повідомлення, польотні та пасажирські купони.
Згідно із пунктами 1, 2 глави 1 розділу ІV Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Державної авіаційної служби України № 1239 від 26 листопада 2018 року, пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови.
Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов`язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов`язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави.
Частиною 16 ст. 100 Повітряного кодексу України визначено, що пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Згідно зі статтею 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).
Відповідно до частин другої, четвертої статті 100 Повітряного кодексу України правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб`єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Авіаперевізник на підставі зазначених у частині другій цієї статті правил повітряних перевезень повинен встановити свої правила, спрямовані на підвищення ефективності та якості перевезень, які не можуть містити стандартів чи нормативів якості, відповідальності за обслуговування пасажирів, нижчих за рівень установлених вимог, попередньо погодивши їх з уповноваженим органом з питань цивільної авіації.
Згідно з частинами першою-другою статті 104 Повітряного кодексу України, у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов`язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду. Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов`язаний запропонувати пасажиру на вибір: 1) відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; 2) зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та закриттям повітряного простору України, рейси, на які позивачем були придбані квитки, скасовано.
Судом установлено, що позивач в особі свого представника 23.03.2023, 21.04.2023 та 28.04.2023 зверталася до відповідача із заявою про повернення грошових коштів за сплачені авіаквитки, однак станом на момент подання позову до суду відповідачем не було повернуто вартість сплачених, але невикористаних квитків.
Процедура повернення коштів за квиток врегульована розділом XVIII Авіаційних правил України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затверджених наказом Державіаслужби від 26 листопада 2018 року № 1239.
Згідно з п. п. 1 та 2 глави 2 розділу XVIII Правил у випадку скасування рейсу, на який у пасажира заброньовано місце та оформлено квиток, здійснюється примусове повернення коштів або перебронювання.
У разі примусового повернення сума коштів, що повертається пасажиру, має дорівнювати: якщо жодну частину квитка не використано,- сумі, що дорівнює повній вартості квитка за ціною, за якою його було придбано.
Враховуючи скасування рейсу та повідомлення про це позивача, така дата є датою розірвання договору за ініціативою відповідача, як перевізника.
З урахуванням цього на підставі ч.2 ст.103 Повітряного кодексу та Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, позивачу мала бути повернута вартість квитків, сплачена нею при його придбанні, у день розірвання договору.
При зверненні до суду позивач зазначила, що, незважаючи на її вимоги, відповідач відмовляється повертати сплачені нею кошти.
Відповідно до абзацу 3 п. 1 глави 1 розділу XVIII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, у разі, якщо оплату здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток.
Згідно з пунктами 1, 4 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України повернення коштів за невикористаний квиток (його частину) авіаперевізник здійснює за місцем придбання квитка або в головному офісі авіаперевізника (офісі з продажу перевезень авіаперевізника) і в тій валюті, у якій квиток було оплачено. Повернення коштів в Україні авіаперевізник здійснює в національній валюті. Повернення коштів у представництвах авіаперевізника в інших країнах здійснюється відповідно до законодавства країни місцезнаходження представництва. У разі якщо оплату було здійснено електронними засобами переказу коштів (банківською карткою), кошти повертаються на платіжну картку, з якої було здійснено платіж за квиток. Повернення коштів здійснюється, зокрема, на рахунок власника банківської картки, якою оплачено перевезення (у разі припинення діяльності банку перерахування коштів може бути здійснено на рахунок в іншому банку).
Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу XVIII Авіаційних правил України повернення коштів авіаперевізник здійснює у день розірвання договору повітряного перевезення (пред`явлення квитків до каси за місцем їх оформлення, отримання авіаперевізником інформації від пасажира щодо бажання повернути кошти за невикористане повітряне перевезення, оформлене електронним квитком), а в разі неможливості повернути кошти у день розірвання договору повітряного перевезення - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Строк повернення коштів розраховується з дня, наступного за днем отримання авіаперевізником або агентом з продажу документів, необхідних для здійснення операції повернення коштів.
Стаття 920 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що умови договору перевезення, укладеного з позивачем, відповідачем не виконані.
Статтею 617 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору. Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 15 червня 2018 у справі № 915/531/17, від 26 травня 2020 року у справі № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року у справі №913/785/17.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем не було надано доказів, які підтверджують, що ним припинено здійснення своєї господарської діяльності, авіакомпанія не отримує дохід та на її рахунках відсутні кошти для забезпечення виконання зобов`язання щодо повернення вартості невикористаних коштів.
При цьому, суд звертає увагу на те, що невиконання зобов`язань через вплив форс-мажорних обставин звільняє виключно від відповідальності за порушення зобов`язань та жодним чином не звільняє від виконання самого зобов`язання.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем не порушується питання відповідальності за невиконання зобов`язань, а заявлені вимоги про повернення коштів як виконання зобов`язання відповідача перед позивачем.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання зобов`язання щодо повернення коштів позивачу за невикористані квитки, тому вимога позивача про повернення сплачених нею грошових коштів з підстав ненадання відповідних послуг є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Також, вважає за необхідне зазначити наступне.
Як встановлено судом, позивач 06.02.2022 здійснила бронювання та оплату авіаквитків для себе та для інших осіб (ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4), тобто уклала з відповідачем договір повітряного перевезення на користь третіх осіб згідно зі статтею 636 ЦК України
Відповідно до статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.
Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.
Враховуючи викладене, позивач мала право як відмовитися від договору на авіаперевезення, так і вимагати від компанії повернення на її рахунок коштів за невикористані авіаквитки, видані на ім`я третіх осіб.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами.
Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, відповідач, приведені позивачем доводи і докази не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем не надав, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Під час звернення із позовом до суду позивач судовий збір не сплачувала, посилаючись на те, що вона звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Тому із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Позивачем також було заявлено вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, проте доказів понесення таких до позовної заяви не надано, а тому суд це питання не вирішував.
На підставі викладеного та керуючись Авіаційними правилами України «Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів і багажу», затвердженими Наказом Державної авіаційної служби України від 26 листопада 2018 року № 1239, ст.ст. 11, 16, 509, 525, 526, 611, 617, 636, 651, 653, 908, 910 ЦК України, ст.ст. 100, 104 Повітряного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76 -81, 89, 133, 141, 259, 263, 264-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» (код ЄДРПОУ: 43375876, юридична адреса: м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 26 А, офіс 103) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошові кошти за невикористані авіаквитки в розмірі 6 214,81 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» (код ЄДРПОУ: 43375876, юридична адреса: м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 26 А, офіс 103) на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя   І.А. Усатова