УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/7932/25 Головуючий у 1-й інст. Чорній Р. О. 
Номер провадження №33/4805/21/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 05.06.2025 о 02 годині 00 хвилин в м. Житомирі по вул. Михайла Грушевського, 62, водій ОСОБА_1 керував т/з марки Mitsubishi, р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема, тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вважає, що наявний у справі відеозапис не відповідає вимогам законодавства, оскільки не є безперервним. Також посилався на відсутність акту огляду на стан наркотичного сп`яніння, відсутність законних підстав на проведення огляду, оскільки ознаки сп`яніння не зазначені в протоколі та не підтверджені доказами, відсутність факту відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння на місці та в медичному закладі, а також зазначив, що не роз`яснені права, передбачені Конституцією України та КУпАП. 
Апеляційна скарга містить заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. 
Розглянувши клопотання про поновлення строку та враховуючи конкретні обставини справи, зокрема, дату отримання тексту постанови суду першої інстанції 11.12.2025 та наявність вихідних днів 20-21.12, і подачу апеляційної скарги у перший робочий день 22.12.2025, тобто вкрай незначний пропуск строку апеляційного оскарження, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
В судовому засіданні 08.01.2026 ОСОБА_1 просив відкласти розгляд справи для можливості звернутися за правовою допомогою до адвоката.
За клопотанням ОСОБА_1 розгляд справи був відкладений на 02.02.2026, останній повідомлений належним чином, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи.
02.02.2026 надійшло клопотання захисника Крижанівського В.П. про відкладення розгляду справи, оскільки угоду про надання правової допомоги було укладено лише 30.01.2026.
Розгляд справи був відкладений на 25.02.2026, про що ОСОБА_2 та його адвокат повідомлялися належним чином.
25.02.2026 від Мельника А.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибути в судове засідання, оскільки він мобілізований до лав ЗСУ та перебуває за межами області. 
Між тим, вказане клопотання не містить жодних доказів на підтвердження поважності причини неявки в судове засідання, зокрема, наказу про призов на військову службу або інших документів про залучення ОСОБА_1 до виконання бойових завдань, тому апеляційним судом не приймається як поважна причина неявки. 
Від захисника Крижанівського В.П. будь-яких клопотань або повідомлень про поважність причин неявки не подано.
Таким чином, ОСОБА_1 та його захисник Крижанівський В.П. в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не подавали, поважність причин неявки не підтвердили. 
Крім того, враховуючи загальний період перебування справи в апеляційному суді та первинне повідомлення про дату засідання з 30.12.2025, особа мала достатньо часу та об`єктивну можливість підготуватися до участі у розгляді справи, використати правову допомогу адвоката, скористатися правом розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку, або подати письмові доповнення до апеляційної скарги на електронну пошту апеляційного суду.
Згідно з частиною 4 статті 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
За таких обставин, з метою недопущення подальшого затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), і зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи за відсутності особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення та у відповідності до положень ч.4, 6 ст.294 КУпАП, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які беруть участь в апеляційному провадженні справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, узгоджується з фактичними обставинами справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №351724 від 05.06.2025 вбачається, що 05.06.2025 о 02 годині 00 хвилин в м. Житомирі по вул. Михайла Грушевського, 62, водій ОСОБА_1 керував т/з марки Mitsubishi, р/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с.1).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як правильно встановив суд першої інстанції винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4894605 від 05.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР за ч.1 ст.121-3 КУпАП (а.с.3); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 05.06.2025 (а.с.4); рапортом командира взводу №1 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області Ярошинського А. від 05.06.2025 (а.с.5), наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.6).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів факту керування автомобілем безпідставні, оскільки спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, на якому зафіксований тривалий рух автомобіля Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 , який був зупинений працівниками поліції, а на місці водія вказаного авто перебував водій ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше. В ході спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факту керування транспортним засобом, зазначав, що рухається додому і його вже другий раз зупиняють працівники поліції. 
На переконання апеляційного суду факт законності зупинки автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 підтверджується наявною у матеріалах справи постановою серії ЕНА №4894605 від 05 червня 2025 року, якою останнього притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 121-3 КУпАП, за керування автомобілем Mitsubishi з неосвітленим номерним знаком, чим порушив п.2.9в ПДР України. Даних про скасування цієї постанови до апеляційної скарги не долучено і в матеріалах справи теж вони відсутні. 
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом автомобілем Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 на момент його зупинки працівниками поліції 05.06.2025 в нічний час – комендантську годину.
Стосовно висловлених доводів апелянта про відсутність ознак наркотичного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.
Відповідно до вищезазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП повинен містити ознаки сп`яніння, які поліцейський виявив у водія транспортного засобу, які стали підставою вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. При відсутності вказаних ознак сп`яніння відсутні правові підстави для огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.
На виконання вказаних вимог Інструкції працівниками поліції були виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, які були йому оголошені та відображені в протоколі, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці.
При цьому, посилання апелянта на не доведення у водія ознак сп`яніння є недоречним. Так, спочатку озвучені та в подальшому відображені поліцейськими в протоколі ознаки сп`яніння не повинні підтверджуватися або доводитися окремими матеріалами справи, оскільки за пунктом 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають ті водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, іншими доказами підтверджувати ці ознаки не потрібно. Працівник поліції є тією уповноваженою законом особою, якій на місці зупинки надано дискреційну компетенцію виявляти такі візуальні ознаки сп`яніння у водія та пред`являти вимогу виконання пункту 2.5 ПДР – пройти огляд.
Єдиним можливими способом спростування виявлених у водія ознак сп`яніння та висловлених підозр працівника поліції про перебування особи у стані сп`яніння є проходження цією особою такого огляду у встановленому законодавством порядку. Інших дієвих механізмів опротестування та доведення своєї позиції про повну тверезість водія правила дорожнього руху та діючий КУпАП не передбачають. Натомість пасивна відмова водія або ухилення від проходження медичного огляду з посиланням на відсутність ознак сп`яніння, буде становити невиконання пункту 2.5 ПДР та утворювати склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що увесь наданий відеофайл не є безперервним є слушними, однак зміст зафіксованих подій не викликає сумнівів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції, перебуваючи на місці водія, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку в медичному закладі, запропонованому працівниками поліції, категорично відмовився. 
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.
На думку суду, долучені до протоколу файли відеозаписів, на яких зафіксовані повні та безперервні події зупинки автомобіля Mitsubishi номерний знак НОМЕР_1 , перебування ОСОБА_1 на місці водія, подальший етап спілкування з водієм, факт відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та процесуальні дії поліцейських об`єктивно доводять факт невиконання вимог пункту 2.5 ПДР, відмова від проходження медичного огляду з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння, та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Відтак, зазначені доводи апелянта є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами.
Крім цього, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , був проведений поверхневий огляд останнього, при виявленні підозрілої речовини, схожої на наркотичну речовину, був викликаний наряд слідчо-оперативної групи. В ході спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не заперечував, що перевозить в сумці наркотичну речовину, зазначив, що вчора курив. Поліцейськими були виявлені у водія ознаки наркотичного сп`яніння, які були оголошені. ОСОБА_1 було неодноразово запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, від чого останній категорично відмовився (час на відео 04:46 диск 3). 
Наведене у сукупності спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Судом відхиляються доводи апелянта щодо не роз`яснення прав ОСОБА_1 , передбачених КУпАП та Конституцією України, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 поставив підпис у протоколі про ознайомлення про час та місце розгляду справи та роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України та 268 КУпАП. Будь-яких обмежень в процесуальних правах водія під час складання протоколу з боку працівників поліції судом не встановлено та може бути компенсовано особою в ході судового розгляду справи, оскільки саме на даному етапі проводиться розгляд справи по суті та можуть бути в повному обсязі реалізовані права, передбачені статтею 268 КУпАП. Як під час складання протоколу, так і в ході судового розгляду водію в повному обсязі було забезпечено реалізацію всіх прав, передбачених ст.268 КУпАП, та жодних істотних обмежень його процесуальних прав не допущено.
Також ОСОБА_1 у доводах апеляційної скарги зазначив, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан наркотичного сп`яніння та пройшло більше 2-х годин з моменту виявлення ознак до моменту огляду особи. Вказані посилання є недоречними та не спростовують вчинення правопорушення, виходячи із такого. 
Так, статтею 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Аналогічні положення закріплені в нормах пунктів 9-11 Розділу ІІ Інструкції, згідно з якими з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння.
Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Оформлення матеріалів огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється згідно з чинним законодавством.
З аналізу вказаних положень слідує, що діючим законодавством встановлено необхідність доставки водія працівниками поліції для проходження огляду в медичному закладі не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Водночас вказаний строк не є присічним чи преклюзивним або таким, що у випадку його перевищення звільняв би водія від обов`язку пройти такий огляд на вимогу працівників поліції.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи та відеозапису, ОСОБА_1 протягом двох годин категорично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, тому в такому випадку не вимагається складення акту огляду чи доставлення особи до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
Наведені апелянтом доводи не звільняють водія від адміністративної відповідальності, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, і тяжкість ймовірних наслідків.
Враховуючи наведене, доходжу висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: